91 
darne felslå i en blomma och pistillerna i en annan, och detta 
såsom ofvanföre antyddes för vexten är förmånligt eller gynsamt 
för dess fortbestånd, så skola plantor, hvilka utvecklas ur frön 
från dessa enkönade blommor och som ärft den gynsamma ten- 
densen i denna utvecklings riktning, efter en längre serie af 
generationer slutligen frambringa endast enkönade blommor. Ge- 
nom naturligt urval af sådana individer, hvilka genom någon 
egenhet i deras organisation hafva den största utsigt för sin 
fortkomst, och genom en fortsatt utbildning af denna egenhet 
under ett större antal generationer skulle således en fortbestående 
variation i artkaraktererna slutligen framkallas, och såsom vi i 
föregående exempel sett, kan enligt DARWINS åsigt på denna 
grund en hermafroditisk vext ganska lätt förvandlas till en diklin. 
De förhållanden, som i ett land under någon tid varit 
gynsamma för organernas utveckling hos en art i en viss rikt- 
ning, kunna emellertid ganska snart förändras och det blott ge- 
nom några vext- och djurarters introducering eller försvinnande, 
såsom det t. ex. vore händelsen om i ett land en djurart, som 
utgjort det hufvudsakligaste näringsämnet för några större rof- 
djur, helt och hållet skulle utrotas. Härigenom kunde det hända, 
att sådana individer bland dessa rofdjur, som ägde kindtänder 
med de trubbigaste knölar och derigenom möjligtvis äfven kunde 
lifnära sig af andra slags födoämnen, skulle hafva den största 
utsigten till fortkomst, och då skulle naturen genom ett lik- 
artadt urval återigen företrädesvis gynna en ärftlig utvecklings- 
riktning åt detta håll. På detta sätt kan man tänka sig en 
genom generationer fortgående transformation, tills den ursprung- 
liga rofdjursarten förvandlat sig till ett species, som endast eller 
åtminstone hufvudsakligen lefver af vexter. Dock, vi vilja äfven 
i detta fall anföra ett exempel ur DARWINS eget arbete. För- 
fattaren uppgifver nemligen, att af tvenne klöfver arter (Trifo- 
lium pratense och Tr. incarnatwn), ehuru rören i dessa blommor 
tyckas vara temmeligen af samma längd, endast den förra enligt 
regel kan plundras på sin nektar af det vanliga biet (Apis mel- 
lifica), hvaremot den sednare endast besökes af humlor, som 
hafva ett längre sugrör. Då DARWIN tillika gjort den iakttagel- 
sen, att klöfverarternas befruktning hufvudsakligen endast fram- 
