93 
arter i ett genus hafva nemligen enligt hans åsigt uppkommit 
af gemensamma stamföräldrar, och de karakterer, som kunna 
och böra anses som generiska äro sådana, hvilka de enskilda 
arterna ännu äga gemensamma med sina ursprungliga stam- 
föräldrar. 
Ett mäktigt inflytande på organernas förändring tror sig 
DARWIN derjemte finna i det förhållande, huruvida en djurart, för 
beskyddandet och upprätthållandet af sin tillvaro, ser sig nöd- 
sakadt att nödvändigtvis begagna ett organ eller icke, emedan 
det genom fortsatt bruk mer och mer utbildas, genom icke- 
begagnande deremot småningom generation efter generation re- 
duceras till en rudimentär form. Derföre hafva enligt författa- 
rens förmenande rapphönshundar t. ex. slokande öron, emedan 
de under sin nuvarande betryggade ställning icke haft nödigt 
att anstränga sina öronmuskler. Hos tama ankor har man en- 
ligt hans uppgift äfvenledes funnit vingbenen betydligt lättare i 
förhållande till bakre extremiteternas och det öfriga skelettets 
vigt, än hos den vilda anden, och orsaken härtill söker han i 
vingarnas sällsynta bruk hos den tama formen. Man kunde till 
dessa DARWINS data ännu tillägga, att den högra handen hos de 
flesta menniskor är litet större än den venstra. Af dessa för- 
hållanden, som åtminstone till en viss grad äga sin fullkomliga 
riktighet, härleder författaren emellertid stora resultater. Pin- 
guinerna, som bebo enstaka öar i stora haf, och andra fogel- 
arter, hvilka fordom lefvat under enahanda förhållanden, hafva 
småningom generation efter generation icke allenast förlorat vin- 
garnas bruk, utan dessa organer hafva hos dem äfven blifvit 
alldeles rudimentära, emedan förenämnde fogelarter aldrig sett 
sig nödsakade att med vingarnas tillhjelp undfly anfall af rof- 
djur. På enahanda sätt anser DARWIN strutsen hafva uppkommit 
af en trapp-artad stamfar, hvars afkomlingar genom naturligt 
urval blifvit allt större och tyngre, tills flygandet blifvit dem 
besvärligt. Efter denna tid utbildades företrädesvis de bakre 
extremiteterna, emedan artens tillvaro berodde deraf, och vin- 
garna reducerades småningom till deras nuvarande rudimentära 
form. Hos den mängd blinda djurarter och det bland represen- 
tanterna af flere klasser, hvilka man anträffat isynnerhet i djupa 
