98 
af vextdelar, hvilka äfvenledes tillhört arter, som numera icke 
återfinnas i den lefvande naturen. Vid en närmare jemförelse 
af de djur- och vextarter, hvilka man lyckats påfinna i skilda, 
under olika tidehvarf bildade jordlager, har man funnit att jor- 
den i början varit befolkad endast af lägre organismer samt att 
mera utbildade former inom djur- och vextriket visa sig först 
under en mycket sednare tid, och i de allra sednast bildade 
jordlagren, eller i de såkallade yngsta formationerna, har man 
t. o. m. trott sig finna arter identiska med dem, som ännu i 
våra dagar lefva tillsammans med menniskans på jorden. Dessa 
förhållanden hafva DARWIN äfvensom hans föregångare, med fä- 
stadt afseende på den föränderlighet man trott sig observera 
hos nu lefvande arter, tolkat som ett bevis för den åsigt, att 
ursprungligen högst outbildade vext- och djurformer småningom 
omgestaltat sig till högre organiserade varelser. Att man ej kan 
framvisa en fullständig serie af denna utvecklingsgång, finner 
DARWIN ganska naturligt, emedan enligt hans förmenande allt 
det man äger i paläontologiska samlingar, uppgräfdt för öfrigt 
endast på högst få ställen af jordytan, är så ringa och obetyd- 
ligt, att det knappast ens förtjenar att omtalas. Han förutsätter 
derjemte, att betydliga delar af jordens yta, som nu stå under 
verldshafvet, fordom möjligtvis stått öfver detsamma samt att i 
derunder liggande jordlager troligen finnas lemningar af en mängd 
nu saknade mellanformer. Genom en landsträckas höjning eller 
sänkning hafva enskilda djur- och vextarter antingen inkommit 
eller småningom utflyttat till andra trakter af jorden och här- 
igenom har alltid en ny strid emellan arter och individer upp- 
stått om deras tillvaro och naturligt urval har under dessa till- 
fälligtvis förändrade förhållanden och proportioner af de orga- 
niska varelserna till hvarandra gynnat olika utvecklingsriktnin- 
gar. Denna förändring af arterna bar enligt DARWINS åsigt ej 
inträffat samtidigt för alla och det just emedan den i allmänhet 
ej varit beroende af förändrade fysiska förhållanden i naturen; 
men då många innevånare i ett land förändrat och fullkomnat 
sig, anser han det likväl framgå ur principen för naturligt ur- 
val, att de artformer, som ej modifierat sig efter de förändrade 
proportionsförhållandena inom den organiska verlden, småningom 
