105 
Lotos och finnes intaget i bemälde sällskaps tidskrift (Jahrg. 
XII, 1862): ,.Ebenso stimmen die Abbildungen von Hunden auf 
den ältesten egyptiscehen Denkmälern mit den jetzigen Hunde- 
racen vollkommen iberein. Auf den Ruinen von Niniveh, die 
nach LAYARD noch etwa 2600 Jahre iäber den Beginn unserer 
Aera hinaufreichen, fand man Darstellungen vom Kameel und 
Dromedar, welche diese Thiere mit soleher Genauigkeit darstel- 
len, als ob sie erst heute gezeichnet worden wären. 9Soweit 
menschliche Erfahrungen reichen, sind die Thierarten also die- 
selben geblieben, ein offenbarer Beweis fär die Stabilität der 
Species. 
Freilich wird man einwenden, der Zeitraum sei noch zu 
kurz, um eine Umbildung der Species hervorzubringen. Doch, 
dies zugegeben, mussten 3—6000 Jahre doch einen hinreichend 
langen Zeitraum darstellen, um wenigstens ein Minimum von 
Abweichung vom urspränglichen Typus zu bewirken. Aber auch 
davon ist keine Spur wahrzunehmen! —" 
Enskilda organer förete onekligen en viss grad af olikhet 
äfven hos afkomlingar af samma föräldrar; men alla individuella 
afvikelser, ärftliga eller icke ärftliga, ligga inom en viss gräns 
och beröra i allmänhet endast sådana organer eller delar, som 
äro oväsendtliga för en art såsom sådan 7). Ehuru en längre 
eller kortare nos, längre eller kortare vingar o. m. d. såsom 
särdeles lätt i ögonen fallande kännetecken i den deskriptiva 
zoologin framhållas som artkarakterer, borde hvar och en dock 
inse, att det som gör t. ex. den afrikanska strutsen till ett från 
alla trapparter skildt species i sjelfva verket icke är kortare 
vingar eller mera utbildade fötter, utan sammanfattningen af 
alla dess organer, inbegreppet af hela dess väsende. I motsatts 
>) Färgen och hårbeklädnaden äro isynnerhet särdeles föränderliga. 
Att den sednare, såsom ett skyddsmedel emot den yttre atmosferens in- 
flytande, äfven hos samma individ under olika temperaturförhållanden kan 
förändras, är allmänt bekant; alla deraf beroende olikheter i utseende 
äfvensom förändringar i kroppsformen, framkallade af mindre riklig till- 
gång på tjenliga födoämnen, kunna omöjligen framställas såsom exempel 
eller bevis på en fortgående transformation, emedan en ålergång till den 
ursprungliga typen alltid är lika möjlig. Ofta nog framhållas emellertid 
just sådana obetydliga afvikelser såsom stöd för likartade läror. 
