106 
härtill framhåller DARWIN ett enskildt organ, antyder möjlighe- 
ten af dess föränderlighet och drager deraf slutsatsen, att en 
art förvandlat sig till ett i alla afseenden olika djur. Mången, 
som kastat endast en flygtig blick i naturen, skall troligen finna 
en trappartad fogels förvandling till den vanliga eller afrikanska 
strutsen i Ööfverensstämmelse med DARWINS beskrifning mycket 
enkel och lätt, emedan DARWIN underlåtit att upplysa sina lä- 
sare derom, att han i förevarande exempel framhållit endast en 
obetydlighet och deremot förbigått många väsendtligare omstän- 
digheter. Bland alla foglar är nemligen strutsen den enda, som 
har endast två tår på fötterna; bäckenets ben — hvilka, liksom 
hela skelettet i öfrigt, förete en alldeles afvikande byggnad — 
äro ' framtill (nedtill) sammanvuxna, en egenhet som likaledes 
icke återfinnes hos andra foglar; ja t. o. m. hvarje penna är 1 
dess mikroskopiskt minsta delar helt och hållet olika skapad. 
Hvem vill och kan likväl påstå, att dessa här uppräknade egen- 
heter äro de enda, hvaraf strutsens egendomliga vägsende beror, 
isynnerhet som äfven dess inre anatomiska byggnad är alldeles 
olika? Andra foglars förvandling till strutsar och pinguiner vore 
dessutom i sjelfva verket ett tillbakaskridande och icke en ut- 
veckling till högre och mera utbildade former, hvartill naturen 
dock genom urval, enligt den Darwinska läran, oupphörligen 
sträfvar att omgestalta arterna. Ty ehuru det i Lichtwer's fabler 
framställes, att strutsen står så högt bland foglarna, att den ej 
mera kan flyga, och pinguinen deremot så lågt, att den ännu 
ej kan göra det, så antyder väl redan strutsens — ända från 
de romerska frossarnes tider ganska väl kända — i proportion 
till kroppsstorleken ovanligt lilla hjerna dess låga ståndpunkt 
bland de öfriga representanterna af foglarnas klass. Inom alla 
grupper i djur- och vextriket stå derjemte de lägsta formerna 
hvarandra närmast, och äfven på denna grund måste för strut- 
sen, som företer så många anatomiska och fysiologiska egenheter 
gemensamma med de minst utbildade däggdjuren, anvisas en 
plats ej ofvanom, men väl nedanom de trappartade foglarna. 
Att deremot endast den relativa kroppsstorleken skulle ställa en 
art högre i ett system (eller i en utvecklingsserie), kan väl in- 
gen påstå. I händelse derföre alla högre djurarter utvecklat 
