112 
Vi känna derjemte att hela jorden ursprungligen varit i 
smält tillstånd, liksom det ännu fortfarande är fallet med de 
större himlakropparna, t. ex. solen, men att dess yta genom den 
omgifvande verldsrymdens låga temperatur småningom blifvit af- 
kyld och stelnat. Då den fasta skorpan hade vunnit en sådan 
tjocklek, att vattengas eller vattenånga på dess yta kunde kon- 
densera sig till flytande form, har vatten naturligtvis ganska 
ofta nedflutit genom de remnor, som uppkommit genom kontrak- 
tionen vid afkylningen, till den inre smälta massan, och då, så- 
som bekant, vatten förvandladt till vattenånga redan vid 1009 
värme intager ett 1700 gånger större rum, har den i början 
temmeligen tunna stelnade ytan varit utsatt för flere våldsamma 
eruptioner från jordens inre, hvaröfver ännu finnas de tydligaste 
spår. De enkla organiska former, som efter dessa jordrevolu- 
tioner till först uppkommit, motsvara äfven fullkomligen då- 
varande förhållanden, och som jordytan säkerligen ännu under 
långa tider, då den stelnade skorpan var tunnare, nedifrån upp- 
värmdes af den glödande inre massan, lefde äfven tropiska for- 
mer under nordligare breddgrader. Detta var äfven anledningen 
dertill att geologer (men aldrig några astronomer) uttalade den 
förmodan, då man påfann petrifikater af tropiska former i ber- 
gen vid Paris, det jorden under tidernas lopp förändrat läget 
af sin tyngdpunkt samt att equatorn fordom gått öfver den när- 
maste trakten af denna stad. Först under en proportionsvis 
sednare tid har en temperatur-olikhet gjort sig bemärkbar under 
skilda breddgrader, och det är äfven först efter denna tid af 
jordens egen utveckling, som en framstående skilnad anträffas 
emellan de djur- och vextarter, hvilka lefvat i södern och högre 
misstag i de föregående skapelserna, hvilka säkerligen fullkomligen mot- 
svarat sitt ändamål. Med mera skäl kan man deremot göra DARWIN sjelf 
den frågan, hvilken föreställning ban gör sig om Gud, då han anser ho- 
nom personligen hafva inblåst lifvet i de lägsta organismerna, men be- 
tviflar hans förmåga att direkte hafva kunnat frambringa de högre for- 
merna och förutsätter, att Gud till deras framkallande sett sig nödsakad 
att anlita en naturnödvändighet eller naturlag (naturligt urval!), som under 
loppet af tusendetal år blifvit trotsad af oräkneliga millioner infusionsdjur, 
hvilka ännu i denna stund visa sig i den enkla, troligen af sina ursprung- 
liga stamföräldrar ärfda formen. 
