115 
ten, att t. ex. hela den finska faunan är invandrad under en 
proportionsvis sednare tid. 
Jag har derjemte redan förut i en akademisk afhandling, 
Bidrag till kännedom om såkallade vikarierande former bland 
Coleoptera i norden (af Baron ÖSTEN SACKEN publicerad i tysk 
öfversättning i Stettiner Entomologische Zeitung”) fästat natur- 
forskares uppmärksamhet på den omständighet, att en del af de 
motsvarande artformer eller geografiska varieteter, huru man vill 
kalla dem, som förekomma i Nordamerika stå mycket närmare 
dem, hvilka anträffas i den nordligaste delen af Europa, än till 
ostsibiriska arter; vore således skilnaden emellan dessa former 
framkallad genom en utflyttning ifrån en verldsdel till en annan, 
borde naturligtvis ofvan angifna förhållande alltid vara tvertom. 
Att olika åsigter blifvit uttalade i den frågan, om dessa när- 
stående och motsvarande former i de nordligaste delarna af 
gamla och nya verlden äfvensom på högra mycket sydligare be- 
lägna berg böra anses som lokala varieteter af samma arter eller 
såsom verkeligen skilda 7") species, kan ej förnekas, men då DAR- 
WIN framställer saken sålunda, att naturforskare icke äro ense, 
om dessa transformerade varieteter ännu böra anses som varie- 
teter eller skilda arter, hvilka enligt hans förmenande dock alla 
med tiden utbilda sig till fullkomligen olika species, så är det 
säkerligen att misstyda de festa zoologers åsigt härom. D:r 
KRAATZ, som onekligen är en bland dem, hvilka ifrigast upp- 
trädt till försvar för arternas föränderlighet, och betraktat de 
flesta motsvarande former inom skilda zoologiska områden såsom 
identiska species, yttrar sig likväl i en allmänt bekant veten- 
>) Jag vågar så mycket hellre hänvisa till detta arbete, der jag an- 
fört en mängd faktiska exempel på flere här anförda förhållanden, som 
detsamma i WIEGMANN'S Archiv fär Naturgeschichte blifvit lofordat på ett 
för mig särdeles smickrande sätt af en af samtidens kompetentaste do- 
mare. 
”") Vi hafva följt den princip och skola framdeles äfven göra det, 
att med egna namn beteckna de former inom skilda zoologiska områden, 
hvilka visa sådana konstanta afvikelser, som med ord kunna uttryckas. 
Ty antingen man anser den ena eller andra formen utgöra en verkeligen 
skild art eller ej, måste den naturligtvis i vetenskapen dock på något sätt 
betecknas. 
