119 
slägte leda sitt ursprung direkte från samma stamföräldrar, huru 
är det då möjligt att dessa samslägtingar uppträda först öfver 
609 sydligare, isynnerhet då representanterna af detta slägte icke 
ens i gamla verlden förekomma sydligare än till 289 n. lat.? 
och det bör ännu tilläggas, att arterna af detta genus äro i 
saknad af utbildade flygvingar. Af flere djurgrupper eller släg- 
ten, som hafva alls inga eller endast betydligt olika represen- 
tanter i den nordligare delen af jordklotet, förekomma emellertid i 
S. Amerika och i Afrika några ganska närbeslägtade former, ehuru 
faunan i dessa verldsdelar i öfrigt är fullkomligen olika. Huru 
kunna sådana förhållanden sammanställas med den Darwinska 
läran? Enligt DARWINS egen uppgift anträffas på Eldslandet 46 
vextarter gemensamma med de nordligaste delarne af Amerika 
och Europa. I öfverensstämmelse med de åsigter, som af oss 
här blifvit uttalade, är förklaringen öfver dessa vextarters dit- 
komst mycket enkel: de hafva nemligen — emedan en naturlag 
är lika verksam på alla kanter af jorden och icke inskränkes 
inom ett visst område — blifvit derstädes frambragta efter samma 
naturlagar, af samma enkla ämnen och under lika förhållanden 
som de nordiska formerna i Europa, Asien och Amerika, och 
att en sådan företeelse icke står ensam i naturen är ganska väl 
bekant, då, såsom jag redan ofvanföre anmärkt, de flesta mine- 
ralier äfvenledes blifvit bildade på skilda ställen af jorden, ehuru 
stundom något olika förhållanden förändrat deras färg 0. s. Vv. 
För att emellertid förklara dessa vextarters tillvaro på Eldslandet, 
förutsätter DARWIN, att det funnits isperioder på jordytan, som 
sträckt sig utmed vissa längdgrader (!), d. v. s. hufvudsakligen 
öfver Amerika ända ned till Eldslandet, och under en sådan 
isperiod hafva dessa nordliga vextarter trotsande naturligt urval 
under en säkerligen oändligt lång följd af år alldeles oförändrade 
småningom utbredt sig ända till 569 s. lat. Jag är visserligen 
ej geolog och har derföre sett mig nödsakad att afhålla mig 
från alla anmärkningar emot de fakta, som af författaren ur 
denna vetenskap framhållas som stöd för hans lära, liksom jag 
i allmänhet äfven lemnat alla botaniska uppgifter ovidrörda, men 
tror likväl, att man är berättigad att på geologin ställa den for- 
dran, att densamma icke bör grunda sina läror på hypoteser, 
