125 
janus (B. urus Nilss.) och 5£. frontosus Nilss. — af hvilka prof. 
NILSSON på ganska goda grunder anser vissa tama raser här- 
stamma äfvensom af B. longifrons Owen, som enligt namn- 
gifvarens förmodan utgör stamformen till boskapen i Wales och 
i de skottska högländerna. Huru många olika varieteter som 
kunna framkallas med endast trenne stamformer behöfver jag ej 
framhålla, och det hafva påtagligen funnits flere. j 
Man känner med säkerhet, att af slägtet Ovis åtminstone 
tvenne vilda arter, Ov. argali eller ammon och Ov. musimon, 
icke allenast ganska lätt låta tämja sig, utan äfven frambringa 
fertila afkomlingar med de tama fårraserna; af den sednare ar- 
ten förekomma t. o. m. tvenne ganska väsendtligen olika geo- 
grafiska varieteter, den s. k. asiatiska (hufvudsakl. i Persien) 
och den europeiska muflon. Af den förra varieteten eller den 
asiatiska muflon (Ovis orientalis Gmelin), som fordom haft en 
mycket större utbredning 7), känner man ännu olika lokala ra- 
ser, som af några naturforskare blifvit ansedda som egna sjelf- 
ständiga arter (t. ex. Ov. cyprius Blas. och Ov. Vignei Blyth); 
man har således all anledning att förutsätta, det äfven af den 
vesterländska formen, som fordom anträffats på flere orter, der 
den nu är utrotad, t. ex. på de Baleariska öarna och i Spanien 
(enl. Prius), förekommit ursprungligen olika geografiska eller 
vikarierande former, liksom det ännu finnas skilda representanter 
af slägtet Capra på Alperna, Pyreneerna (C. pyrenaica Schinz), 
Sierra Nevada (C. hispanica Schimp.), Caucasus, Sinai o. s. v. 
Då DARWIN likväl yttrar, det han icke kan bilda sig en åsigt, 
om fåret (äfvensom geten) härstammar endast från en ursprunglig 
art, kan man sannerligen ej tillräckligt förundra sig deröfver, 
isynnerhet då redan den kände romerske författaren COLUMELLA 7) 
”) VARRO's vilda får i Phrygien böra väl äfven föras hit. Orden i 
De re rustica II, c. I lyda: ,Etiam nunc genera pecudum ferarum sunt ali- 
quot, ut in Phrygia ex ovibus, ubi greges videntur complures". 
+) Nam cum in municipium Gaditanum ex vicino Africe miri coloris 
silvestres ac feri Arietes munerariis deportarentur, M. Columella patruus 
meus, acris wvir ingenii atque illustris agricola quosdam mercatus, in agros 
transtulit et mansuefactos tectis ovibus admisit. Eae primum hirtos, sed pa- 
terni coloris agnos ediderunt, qui deinde et ipsi, Tarentinis ovibus impositi, 
