132 
ring kan man i en fet jordmån utbilda de underjordiska stam- 
delarne till större dimensioner. I förbigående vill jag tillika an- 
märka, att de vanliga sädesslagen icke kunna uppställas så- 
som exempel hvarken för eller emot den Darwinska läran, eme- 
dan de icke äro kända i deras vilda tillstånd och det således 
är svårt att afgöra, om de undergått någon väsendtligare för- 
ändring eller icke. Sedan de bevist sin användbarhet, hafva de 
påtagligen småningom blifvit utrotade i deras vilda tillstånd i 
de trakter, der de ursprungligen förekommit, såsom det onekli- 
gen äfven varit fallet med flere tämda djur. 
Genom hybridisering frambringas hos kultiverade vexter 
dock de största förändringar inom kortaste tid, och vill man t. 
o. m. bibehålla en framkallad varietet oförändrad, bör den, så- 
som hvarje trädgårdsmästare ganska väl känner, afstängas eller 
afskiljas från andra, emedan insekter i annat fall emot ens vilja 
framkalla mellanformer. Äfven i naturen befordra insekterna 
vexters hybridisering och derföre anträffas säkerligen äfven så 
ofta afvikande varieteter inom Floras rike. Detta förhållande 
äfvensom den omständigheten, att flere lägre vexter likasom gan- 
ska många lägre djur äro särdeles polymorfa bör onekligen anses 
som den förnämsta anledningen derftill, att några naturforskare, 
isynnerhet botanici, äro stämda för trom på den organiska verl- 
dens fortgående transformation till mera utbildade former. 
Ehuru DARWIN låtit en ,,som författare berömd andlig" 
utfärda sig ett intyg deröfver, att hans åskådningssätt innebär 
en lika upphöjd föreställning om Cud som den vanliga skapelse- 
läran 7), våga vi likväl påstå, att DARWINS teori förklenar den 
visa anordning man öfverallt finner i naturen. Den oorganiska 
") DARWIN ställer till anhängarne af den vanliga skapelseläran den 
samla frågan, om de första däggdjuren blifvit skapade med eller utan naf- 
vel; vid någon eftertanke måste dock hvar och en finna, alt förfallaren 
icke undslipper denna fråga sjelf, emedan äfven enligt hans teori någon 
utvecklingsform nödvändigtvis varit det första däggdjur. Härtill kan man 
ännu ansluta den betraktelse, huruvida naturligt urval först under loppet 
af några tusendetal år till fortkomst företrädesvis gynnat de individer, som 
haft anlag för uppkomsten af en nafvel äfvensom af sådana organer i all- 
mänhet, hvilka först af aflägsna descendenter med någon fördel kunnat 
begagnas, t. ex. ögon. 
