133 
kristallen bildas såsom man känner alltid efter bestämda natur- 
lagar, men menniskan, Guds förklarade afbild, framställes af 
författaren i sjelfva verket dock som ett resultat af otaliga 
slumpens kast "), ty några djur- och vextarter mer eller mindre 
i ett land, hade enligt denna lära alltid kunnat göra henne till 
någonting annat än hon är. Åtminstone de flesta naturforskare 
hafva trott sig finna att ett förnuft genomgår hela naturen; i 
hvarje skapad varelse har man sett ett bevis på Guds tillvaro 
och det beräknade sambandet emellan organerna inom hvarje 
enskild varelse liksom sammanhanget emellan allt i verlden till 
det helas fortbestånd har man tolkat som Guds uppenbarelse i 
naturen; då den Darwinska läran emellertid saknar vetenskapliga 
stöd och framför allt icke öfverensstämmer med djur- och vext- 
arternas nuvarande utbredning, torde få genom densamma ledas 
till den öfvertygelse, att de åsigter man i förberörde afseende 
hyllat endast varit en tom vantro samt att hela den organiska 
verlden ordnat och gestaltat sig hufvudsakligast tillfölje af en 
förment variabel naturnödvändighet, hvars vilkor för hvarje gång 
bestämmas blott af tillfälligheter. Flere framstående vetenskaps- 
män hafva redan uttryckeligen förklarat sig emot denna lära 
och ett ännu större antal har genom sina handlingar — d. v. 
s. genom att beskrifva djur- och vextarter — faktisk ådaga- 
lagt sig icke höra till antalet af dess bekännare; ty det vore 
väl nog obetänksamt att beskrifva någonting, hvars tillvaro 
”) »Je mehr ein Naturforscher sich mit Detail-Studien uöber den Bau 
der naturlichen Wesen und äber dessen wunderbare Zweckmässigkeit, uber 
das Zusammenstimmen aller Einzelnheiten zu einem organischen Wesen, 
wovon kein Theilchen willkurlich geändert werden kann, ohne das Ganze 
zu e2efährden, — töber die Wiederholung derselben planmässigen Einrich- 
tung in jedesmaliger andrer Weise bei 250,000 bekannten Organismen- 
Arten der jetzigen Schöpfung, — äber die kulminirende Vollendung des 
Ganzen bei den vollkommensten dieser Organismen, — tuber die Entwicke- 
lung aller dieser Einrichtungen in einem Embryo der ihrer noch nicht be- 
darf, zu känfligen Zwecken, beschäftigt hat, um so schwerer wird es ihm 
anfangs werden, darin nichts weiter als die Folgen eines fortschreitenden 
Verbesserungs-Prozesses zu sehen, worin jeder neue weitre Fortschritt 
nach des Vfs. Theorie selbst jedesmal nur ein Zufall ist und erst durch 
Vererbung festgehalten werden kann." BRONN 1. sS. C. 
