134 
man betviflar. Ehuru vi icke hylla författarens åsigter, anse vi 
likväl ett sådant bedömmande af hans arbete, som FLOURENS 
uttalar, alltför strängt 7), ty ehuru DARWINS efter öfvertygelse 
framställda läror säkerligen på hvarjehanda sätt komma att in- 
verka störande på djur- och vextgeografins framsteg, skola de- 
samma likväl åtminstone medelbart framkalla ganska många för 
naturvetenskaperna fruktbringande resultater. 
') »Le livre de M. DARWIN est devenu Pobjet d'un engouement 2é- 
néral ... Et cependant, que didées obscures, que d'idées faussest Quel 
jargon mélaphysique jeté mal å propos dans Phistoire nalurelle, qui tombe 
dans le g2alimalias dés quwelle sort des idées claires, des idées justes! 
Quel language prélenlieux et vide! Quelles personnifications puériles et 
surannées!" FLOURENS. 
Erinran. 
Efter det ofvanstående föredrag blifvit vid Finska Veten- 
skaps-Societetens årssammanträde uppläst, har jag med ledsnad 
förnummit, att man på vissa båll klandrat mitt sätt att bedömma 
den Darwinska teorin och mitt uppträdande mot vetenskaps- 
män, som hylla läran om en fortgående transformation. I an- 
ledning häraf får jag förklara, att det hvarken då eller vid 
den diskussion, som sedermera uppstått, varit min afsigt att 
nedsätta desse mäns vetenskapliga förtjenster i allmänhet, för 
hvilka jag hyser all möjlig högaktning. Om jag användt större 
skärpa i uttrycken än som varit nödigt och måhända lämp- 
ligt, har det endast skett af intresse för den vetenskap, åt 
hvars tienst jag egnat mina ringa krafter, och hvars anseende 
och betydelse 1 min tanke förringas genom den Darwinska läran. 
För att emellertid afböja allt missförstånd, har jag här dels ute- 
slutit allt, som möjligen kunde uttydas såsom anstötligt, dels 
närmare utvecklat och genom anförande af fakta styrkt åtskilliga 
påståenden, som vid det mundtliga föredraget endast i korthet 
kunnat framställas. I dess närvarande form hoppas jag att min 
granskning af den Darwinska läran skall, om också icke god- 
kännas, åtminstone kunna läsas af enhvar, utan att väcka ,,obe- 
hagliga minnen." 
Fr. W. Mäklin, 
