hvilken alla företeelser, åtminstone inom solens område så säkert 
kunna förklaras, att alla möjliga tvifvel derom måste gifva vika, 
kan det då hafva vetenskapligt intresse att fortsätta observatio- 
nerna? Lönar sig den oändliga mödan, som fortfarande användes 
på nya observationers anställande? Vore det icke ändamålsenli- 
gare att låta planeterna vandra i deras förutberäknade banor 
utan att förspilla tid på deras observerande? Vi svara med ett 
bestämdt nej, om vi äfven här inskränka oss till solsystemets 
trånga område, hvilket dock utgör endast en liten del af astro- 
nomins fält. Vi måste visserligen medgifva att planeternas, till 
och med månens theorie, som dock är den mest invecklade af 
alla, har uppnått en hög grad af fulländning, men ändock har 
det alltid funnits och skall framdeles alltid finnas afvikelser der- 
ifrån, som öppna vägen till nya upptäckter. Såsom bevis för 
detta påstående behöfver jag endast påminna om den välkända 
historien om planeten Neptunus upptäckt, till hvilken de sednaste 
åren haft att erbjuda ett märkvärdigt motstycke ur fixstjern- 
verlden. Den bekanta stjernan Sirius visade nemligen, liksom 
Uranus, vissa små oregelmässigheter i sin rörelse, som endast 
genom en närbelägen stjernas attraktion kunde förklaras, och 
efter sorgfälliga forskningar har man äfven på flere observatorier 
lyckats uppfinna den af theorien fordrade Sirius-drabanten. 
Det var här likasom vid Neptuni upptäckt theorien, som 
föregick observationen, men det bör å andra sidan icke glöm- 
mas, att theorien ensam icke skulle hafva kommit till så be- 
undransvärda resultater, om icke observationen hade lemnat 
de nödvändiga data, och dessutom skulle de theoretiska upp- 
täckterna hafva qvarstått såsom rena hypotheser, så länge de 
icke hade blifvit bekräftade genom sjelfva observationen. 
Då jag i dag fullgör det hedrande uppdraget, att vid so- 
cietetens högtidliga årsmöte tala till denna aktade krets ar ve- 
tenskapens vänner och gynnare, anser jag det möjligtvis vara af 
något intresse att framställa ett ämne, som likaledes vittnar om 
theoriens och observationens inbördes sammanhang, nemligen 
undersökningarne om solens afstånd från jorden, hvars nyaste 
bestämning äfven utgör ett särdeles vigtigt framsteg i astrono- 
min, och vågar jag uttrycka den förhoppning, att mina ärade 
