138 
åhörare benäget ville ursäkta den möjliga bristen på tydlighet, 
i betraktande af de svårigheter, som språkets ofullständiga kän- 
nedom måste medföra för mig. 
Det är bekant, att astronomerna begagna jordbanans ra- 
dius såsom längdenhet för nästan alla beräkningar. Antager man 
denna radius såsom gifven, eller tager man densamma till enhet, 
så är det lätt att uppgifva planeternas inbördes afstånd, emedan 
deras rörelser i förhållande till jordens genom attraktionen kunna 
beräknas. Man kunde derföre uppkasta frågan, hvartill känne- 
domen om den antagna enheten vore behöflig? Är det icke lik- 
giltigt för oss, om solens afstånd är en eller tjugu millioner 
mil? Man kommer ju ändock till så stora tal, att menniskans 
föreställningsförmåga är ur stånd att uppfatta dem? Vi svara 
utan tvekan nekande på denna fråga. I flere hänseenden är 
den absoluta längden för det antagna måttet, eller med andra 
ord, solens afstånd uttryckt i mil, af största intresse. Jag på- 
pekar här endast en af dess användningar, som har närmast af- 
seende på himmelns beskrifning, på den mest populära delen af 
astronomin. Hela vår kännedom om planeternas storlek, yta, 
volym, täthet, solfläckarnes dimensioner, kometernas diametrar 
samt deras så hastigt försiggående förändringar beror derpå. Ge- 
nom våra instrumenter kunna vi naturligtvis endast mäta himla- 
kropparnes synbara dimensioner, d. v. s. den lilla vinkeln, under 
hvilken de för oss visa sig. Deras afstånd är nu alltid bekant, 
så vida solens afstånd är gifvet, emedan theorin bestämmer det- 
samma i förhållandet till solens distans. Således bero alla be- 
räkningar öfver planeternas dimensioner, som man finner upp- 
gifna i populära astronomiska skrifter, på denna enhet och dermed 
nästan alla de föreställningar, som vi kunna göra oss öfver de- 
ras natur. Vidare är kännedomen af jordens massa hufvudsak- 
ligen grundad på solens afstånd. Detta låter kanske besynner- 
ligt nog, men vi få snart se det rätta sammanhanget. Obser- 
verar man på jorden en fritt svängande pendel, så kan man 
lätt beräkna ur dess svängningstid och längd jordens attraktion 
på sjelfva dess yta. Äfvenledes finner man densamma ur må- 
nens rörelse för ett afstånd lika med månens. Men vill man der- 
emot beräkna den attraktion, som jorden utöfvar på andra kroppar 
