139 
på ett afstånd lika med solens, eller med andra ord, jordens 
massa, bör man vidare känna solens afstånd i förhållande till 
jordklotets radius, eller månbanans axel. Nu utgöra planeternas 
massor öfverhufvud ett högst vigtigt element för deras theori: 
således är också solens distans lika vigtig, så vida derigenom 
jordens massa alldeles noga kan uträknas. Den sistnämnda blifver 
ännu vigtigare derigenom, att månens rörelse till en del hvilar 
på denna grund. Ur solens afstånd finnes således jordens massa 
och attraktion på planeterna och månen, och tvärtom kan man 
bestämma afståndet, när jordens attraktion genom observationen 
är gifven. Härmed erbjuda sig också två methoder för sol- 
afståndets finnande, den ena genom omedelbar astronomisk mät- 
ning, den andra genom undersökning af jordattraktionens in- 
flytande på månens eller planeternas rörelser. 
Den första methoden beror på helt enkla principer, ehuru- 
väl deras praktiska tillämpning är förenad med ytterst stora 
svårigheter: man observerar nemligen solen från olika punkter 
på jordens yta: de små differenserna 1 de olika riktningar, man 
på detta sätt observerar, tillåta att sluta till solens afstånd. 
Man har här att förfara på samma sätt, som en landtmätare 
skulle göra, om han ville bestämma afståndet af något aflägset 
berg, kyrktorn eller annat föremål. Han skulle mäta längden 
af" en liten basis samt föremålets riktning från dess ändpunkter 
och ur den så gifna triangeln härleda de begge andra sidorna, 
hvilka innesluta vinkeln vid föremålet. Men ju mindre denna 
vinkel blir, desto osäkrare är också resultatet; för solen är den 
ytterst liten och kan aldrig uppnå ett större värde än 18 sekun- 
der. Då nu solobservationer öfverhufvud äro af mindre säker- 
het, kan denna method aldrig lemna tillfredsställande resultater. 
Derföre föreslog man redan för mera än ett århundrade tillbaka 
att observera afstånden af de planeter, som komma närmast 
jorden, nemligen Mars och Venus. Lyckas man lösa problemet 
för en af dessa kroppar, så är det också bestämdt för solen, 
emedan man noga känner planeternas relativa distanser. Det 
är genom denna method, som man förskaffat sig de första 
säkra föreställningar om solens afstånd. Den franske astronomen 
RICHER beräknade detsamma ur sina i Cayenne samt de af PICARD 
