161 
äfven och hufvudsakligast från denna sida den Turanska hypo- 
tesen, icke blott är hållbar, men kommer att vinna sin starkaste 
bekräftelse. Forskningen skall lika litet'beslås med lögn eller 
grofva misstag beträffande den mellersta, som med hänsyn till 
de tvenne öfriga kilskriftsarterna. 
Emellertid, och sålänge vi vänta på hvad komma skall, är 
det fäignesamt att kunna anmäla, det de redan kända inskrip- 
tionerna af mellersta arten, åter underkastats ett grundligt stu- 
dium, hvilket hufvudsakligen besannat äldre tolkningar. D:r A. 
D. MORDTMANN, anstäld vid Preuss. legationen i Konstantinopel 
och en genom flera vigtiga publikationer välkänd Orientalist, har 
i Zeitschr. d. Deutsch. morgenl. Gesellsch. för 1862 meddelat en 
vidlyftig ,,Erklärung d. Keilinschriften zweiter Gattung." Man 
kan icke annat, än fatta ett godt förtroende till hans förklarings- 
metod, hvilken väl icke i grunden skiljer sig från hans före- 
gångares, men torde böra tilldelas företrädet, att skarpare hafva 
skiljt mellan eller åtminstone upplyst om de positivt säkert och 
de blott genom mer eller mindre vågad slutledning funna ka- 
raktererne. Syllabariet uppstår, så att säga, under våra ögons 
kontroll. I Mordtmanns material förekommer vidpass 110 staf- 
velsegrupper; af dessa tages värdet på 80 helt enkelt genom 
analys af motsvarande nomina propria och transskriptionen af 
Persiska ord i den vidstående, såsom ofvanföre nämndes, redan 
tillförlitligt kända Persiska texten; de öfriga finnas genom in- 
duktion. T. ex. första gruppen i namnet Darius (detta redan 
1802 af G. F. Grotefend framtrollade sannskyldiga ursprungs- 
ord för alla vidare interpretationsförsök) uppträder äfven i nam- 
nen Mada (= Medien), Frada m. fl., här såsom den andra: 
således da är kändt; den andra gruppen i Darius förekommer 
jemväl i Ariaramnes, m. fl. —: således ri är kändt. Man har 
en aning om, huru fortsättningen sker. Tänkom oss nu, hvad 
verkligen inträffat, att trenne lärde på skilda orter (i Paris, 
London, Dublin), samtidigt och utan förbindelse med hvarandra, 
löst samma problemer med i det närmaste enahanda resultater, 
så måste vi väl erkänna, att det begagnade förfaringssättet 
att begifva sig till mästarn, för att biträda honom och sjelf af honom in- 
vigas i ämnet? | 
11 
