BIHANG TIKL K. SV. VET.-AKAI). HANDL. BAND 1*J. AFD. IV. N:0 6. 7 



Eu anniin fråga kan vara, livilkondcra af de bada hos 

 oss förekommande ri])arterna här varit parad med en hjerpe. 

 På orund af färo-tecknino-en kan natnrlicrtvis denna fråo-a ei 

 af o-öras, då den i fråo-a varande foselu är i vinterdräot; men 

 då vissa delar af »kelettet t. o. m. äro större än hos fjellripan, 

 och dalripans lefnadssätt vida mera än fjellripans närmar 

 sig hjerpens samt fiellripan knappt torde förekomma på 

 samma lokaler som hjerpen, har man allt skäl att antaga att 

 fogeln är en bastard mellan dalripa och hjerpe. 



Att denna fogel ej är en ripa, ser man genast dels på 

 de brokiga fjädrarne, som ej likna ripans, och dels på tårna, 

 som ej mer än till ^.^ äro bef] ådrade. Den ende fogel, med 

 hvilken den skulle kunna förvexlas är liporren, och att skilja 

 honom frän denne är vid ett flygtigt påseende ej så lätt, då 

 fjäderdrägten ganska mvcket liknar riporrens, och dennes färg- 

 teckning varierar betydligt. 



Den mindre storleken ser man visserligen genast, men 

 dervid får man ej för strängt fästa sig, då man känner, att 

 abnormt små exemplar kunna förekomma af de flesta fogel- 

 arter, och synnerligen hönsfoglarne äro kända för att variera 

 till storleken. Att det i fråga varande exemplaret dock icke 

 är en riporre, framgår med bestämdhet redan af dess yttre 

 karaktärer. Sålunda hänvisar den svarta fläcken under hakan 

 och de till tofs förlängda hjessfjädrarne alldeles bestämdt på 

 slägtskap med hjerpen och än mera färgteckningen på hjes- 

 sans, nackens och skuldrornas fjädrar samt på stjertens täck- 

 fjädrar, hvilka alla visa en påfallande likhet med motsvarande 

 fjädrar hos hjerpen. De säkraste yttre skiljemärkena kunna 

 dock hemtas från vingpennornas förhållande till hvarandra, 

 stjertens form, som är afrundad, då riporrens är urskuren, 

 och från undre stjerttäckarnes förhållande till stjertens längd. 



Dessa vttre karakterer äro tillräckliga för att bestämma 

 denna fogels härkomst, och då man dertill finner, att skelett- 

 byggnaden i alla de delar, som af mig kunnat undersökas, visa 

 en fullkomlig mellanform mellan ripa och hjerpe samt vida 

 skilja sig från riporrens, kan man ej vidare hysa någon tve- 

 kan om, att den här skildrade fogeln verkligen är en bastard 

 mellan ripa och hjerpe. 



