BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAB. HANDL. BAND 13. AFD. IV. N:0 9. 9 



enlighet härmed hafva öfverflyttats till första abdominal- 

 segmentet. ^) 



2. Honlig sekundär sexualkaraktär. 



Det är en känd sak, att Acridiodeernas färg i allmänhet 

 står i öfverensstämnielse med och väl afpassat sig efter de 

 lokaliteter, på hvilka arten uppehåller sig, så att de former, 

 som välja gräsrika, bördiga ställen, antagit den gröna färgen, 

 de, som förekomma på sterila, bergiga lokaler, erhållit en 

 deremot svarande brun- eller o-råaktig färg o. s. v. 



Ett noggrannt studium af dessa djur visar å andra sidan, 

 att honan i allmänhet företer de talrikaste färgvarieteterna, 

 och torde man som en allmän regel kunna uppställa, att färg- 

 teckning-en hos honan mer utmärker sig genom liflighet och 

 variation än hos hannen. 



Här vill jag särskildt fästa mig vid en egendomlighet i 

 honans färgteckning, hvars betydelse man hittills alldeles för- 

 bisett. Man iakttager nämligen hos honan (aldrig hos hannen) 

 af en del arter af Stenobothrus och Gomphocerus, att elytra 

 i area subcostalis emellanåt bära en hvit eller gulhvit upp- 

 liöjd långslinie, livilken bjert afsticker mot vingens grundfärg. 

 Kasta vi en blick på literaturen, så finna vi visserligen denna 

 linie i förbigående omnämnd för en eller annan art, något, 

 som man ej heller gerna kimnat undgå, då den är en bildning, 

 som man ganska ofta möter. Man har likväl ej lagt den rin- 

 gaste vigt vid densamma, än mindre gjort något försök att 

 gifva en förklaring åt dess uppträdande. För min del anser 

 jag emellertid icke, att den är en bildning utan all vigt, 

 tvärtom synes den mig särskildt hos vissa arter äga en ganska 

 stor betydelse i biologiskt hänseende. Jag benämner linien 

 på grund af dess läge i främre randen af vingen linea niar- 

 ginalis. 



Linea marginalis har jag funnit hos nästan alla våra Steno- 

 bothrus-arter och hos Gomphocerus biguttatus CnARr. Hos 

 det stora flertalet möter oss densamma som en mera tillfällig, 

 om också ej synnerligen sällsynt återkommande bildning. Så- 

 dant är förhållandet med Stenohotlirus parallelus, vividulus. 



') Detta torde emellertid behöfva närmare undersökas. Bkunner 

 v. Wattenwyl antager, att den skrofliga ytan på andra abdominalseg- 

 mentet möjligen kan äga en annan betydelse. 



