BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFl). IV. N:0 11. 11 



III. Hos cxtr. II försiooåi- denna delnino- nära uervstammens 

 iirsprung ur den suboesophageala gangiiemassan. Strax invid 

 ursprunget för de stora nerverna till snabelns undre antimerer 

 har han funnit ett mindre nervpar utgå, likaledes till snabelns 

 undre antimerer. Dylika nerver, ehuru svagare, har han äfven 

 funnit hos Nymphon. Hvad det sistnämnda slägtet beträffar, 

 så tror jag, att HoEK misstagit sig, enär jag, oaktadt mvcket 

 sökande, ej kunnat finna mer än ett nervpar, som från undre 

 svalggangliet innerverar snabelns imdre antimerer. Ej heller 

 har iao- hos detta släo-te kunnat återfinna den af Hoek af- 

 bildade och beskrifna gafi^eldelningen af extremiteternas nerver. 

 Åtminstone förekommer ino-en sådan delnino- i extremiteternas 

 öfre leder, de enda der nervstammen kan med säkerhet följas. 

 Så mycket betydelsefullare förefaller mig den af Hoek upp- 

 täckta oaffeldelningen af extremitetnerverna hos Colossendeis i 

 samband med förekomsten af det nämnda sekundära nervparet 

 för snabelns imdre antimerer. Det tvcks misf ei kunna råda 

 något tvifvel om, att detta senare nervpar, som leder sitt ur- 

 sprung från samma punkt af gangiiemassan som snabelanti- 

 mereruas hufvudnerver, är att betrakta som de senares främre 

 grenar, och att sålunda nerverna för snabelns iindre »antimerer» 

 äro tvågrenade, i likhet med extremiteternas, ehuru delningen 

 här fortskridit omedelbart intill sjelfva ursprungsstället, så att 

 ffrenarne numera svnas utsfå såsom skilda nerver. 



Hoek tolkar dessa förhållanden på ett afvikande sätt. Då 

 han ej kunnat uppdaga mer än tvänne centra i den undre 

 oangliemassan och derför anser denna sammansatt af blott tvänne 

 ganglier, antager han, att snabelnerverna och nervparet för 

 »palperna: (extr. II) utgå från samma ursprungliga ganglion. 

 Efter upptäckten af det mindre och främre paret snabelncrver 

 tillägger hau \): -iNolwdy would conclude, hoioever, from their 

 presence that the first gangUon rens originally composed of four 

 ganglia; hut the supposition of its heing formed of three nticlei 

 löses at the same time mncJi of its value, and the ventral part 

 of the prohoscis must be considered as heing innervated by the 

 same original ganglion as that n-hich gives of the nerves for 

 the palpi'>. 



Antagandet att cxtr. II skulle utgöra blotta »palpi» till 

 ett annat extrcmitctpar har redan härofvan, genom hänvisning 



i-! 



') 1. C. sid. 113. 



