8 G. KOLTHOFF, BASTARD MELLAN OREE O. HJERPE FUNNEN TI SVERIGE. 
i detta fall föra ett liknande lefnadssätt, har man deraf ej 
någon ledning. För min del finner jag icke att den omstän- 
digheten, att en hjerphane och en orrhöna mera närma sig 
hvarandra till storleken in en orrtupp och en hjerphöna, kan 
utgöra något skäl för antagandet att hjerporren skulle här- 
stamma från en hjerphane och en orrhöna. Snarare skulle jag, 
så länge ej några särskilda bevis i detta afseende föreligga, 
vilja amse att förhållandet varit motsatt, och detta på den 
grund, att hanarne bland hönsfoglarne vanligen äro större än 
honorna och att det bland våra tama hönsfoglar synes möta 
svårigheter för en liten hane att befrukta en stor hona, då 
deremot en liten hona med lätthet befruktas af den störste 
hane. Omöjligt bör det dock icke vara för en hjerphane att 
befrukta en orrhöna, då skilnaden i storlek dem emellan ju ej 
är så synnerligen stor. 
Ehuru jag sålunda i denna fråga ej kan komma till något 
bestämdt resultat angående dör. bastard, torde det tillåtas 
mig att vid detta tillfälle yttra några ord om de andra hos 
oss funna hönsfogelbastarderna. 
3eträffande rackelhanen tror man sig visserligen veta att 
denna uppkommer genom orrtuppens parning med tjäderhöna, 
i det man åtminstone funnit att tjäderhönor, som 1 fångenskap 
parat sig med orrtuppar Jagt befruktade ägg. Såvidt jag har 
mig bekant, har det dock eldrig lyckats, att få ungar af sådana 
ägg att lefva så länge, att man kunnat se om de i fullvuxet 
tillstånd verkligen likna rackelhönsen eller afvika från dem; 
och så länge detta ej skett kan man ju ej med säkerhet visa, 
att ken ej uppkommit genom parning af tjädertupp och orr- 
höna. Återstår att utföraka, hur förhållandet är med de andra 
hönsfogelbastarderna. Mig synes det temligen antagligt, att 
riporren iär en afkomling af orrtupp och dalriphona. Hvad 
som ger mig anledning till detta antagande är, att riporrens 
fötter tydligen utvisa, att han ej uppebållér sig i träden eller 
plägar sitta i träd, hvilket dels tårnas föga utbildade lameller 
och dels den starka befjädringen på tårnas sidor och under 
foten utvisa, då denna befjädring, om fogeln vistades i träden, 
borde vara mera sliten och färgad af kåda. En annan sak 
som äfven talar för detta antagande är att riporren vanligen 
erhålles tillsammans med ripor. Häraf torde man med stor 
sannolikhet kunna sluta att riporrens lefnadssätt mest närmar 
sig ripangs och då man väl måste antaga att en hönsfogelbastards 
