BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:02. 9 
lefnadsvanor i allmänhet mera bör närma sig modrens än 
fadrens, alldenstund han under den första tiden af sin lefnad 
är beroende af modrens vård och måste följa henne, synes mig 
högst antagligt, att denne bastard är en afkomling af orrtupp 
och dalriphona.!) Frågan kan dock vara, om ej äfven en 
riphane kan para sig med en orrhöna, men i detta fall böra 
bastardens fötter hafva ett annat utseende. 
På samma skäl, som jag nyss anfört för sannolikheten att 
riporren härstammar från orrtupp och dalriphona, måste jag 
äfven anse, att den förut af mig beskrifna bastarden mellan 
hjerpe och ripa?) härstammar från hjerphane och dalriphona. 
Denna bastards fötter visa nämligen på det bestämdaste, att 
den aldrig lefvat i träd.?) Skillnaden i storlek mellan hjerp- 
hanen och dalriphonan är ej heller så stor att häruti något 
bestämdt hinder kan ligga för ett dylikt antagande 
Den märkvärdigaste af alla kända vilda hönsfogelbastarder 
torde vara den i Norge funna och på Bergens museum för- 
varade bastarden mellan tjäder och ripa. Konservator GRIEG, 
som har beskrifvit denna märkliga bastard,?) hvaraf hittills 
endast detia exemplar 'är kändt, under namn Lagopus Ura- 
gallo-albus, anser denna, på grund af den stora skillnaden i 
storlek mellan tjäder och ripa, vara en afkomling mellan dal- 
riphane och tjäderhöna. Jag har ej sett exemplaret, men att 
döma efter fötternas utseende på den af GriEG lemnade foto- 
grafiska afbildningen, äro tårna mycket starkt befjädrade och 
GRIEG säger, att tårnas lameller äro betydligt större än hos 
riporren, men mindre än hos tjädern. Då man känner, att 
dessa lameller, hvilka hjelpa fogeln att få fotfäste på de smala 
barrträdsgrenarne, så utveckla sig efter fogelns storlek och 
tyngd, att man nära nog deraf kan bestämma en tjädertupps 
vigt, samt att de aldrig fullständigt utveckla sig hos tjädrar, 
som uppfödas i fångenskap, och sålunda ej äro 1 tillfälle att 
vistas i träden, är det sannolikt att man af fötternas utseende 
på denna bastard bör kunna afgöra om fogeln fört ripans eller 
tjäderns lefnadssätt. 
') Beträffande orrtuppens och dalriphonans inbördes storlek, vill jag 
endast anmärka att skilnaden här är vida mindre än mellan en gammal 
tjädertupp och en tjäderhöna. 
2) Bihang till K. Sv. Vet.-Akad. Handl. Bd 13. Afd. IV. N:o 6. 
3) Ehuru tårnas lameller äro tydligt utbildade, tyder dock den starka 
fjäderklädnaden på, att här föreligger ett arf från fadren, ett arf som 
dock aldrig kommit till användning. 
+) JAMES A. GRIEG, Bergens Museums Aarsberetning 1889. 
— Ön 
