Redan ur mastologien känna vi, hurusom bröstben och 
skuldergördel kunna undergå rätt betydliga förändringar i sam- 
band med de differentieringar af muskulaturen, som ett säreget 
lefnadssätt uppväcker. Så finna vi hos chiroptererna, hvilka på 
sina egendomligt bildade vingar kunna förfölja och uppfånga 
de i luften kringfladdrande insekterna, ett bröstben som eger, 
åtminstone å manubrium sterni, en tydlig, utefter sterni midt 
löpande crista, för att såmedelst ursprungsytan för de vid flyg- 
ten verksamma pectoralmusklerna må blifva stor, utan att der- 
igenom kroppens allmänna omfång behöfver synnerligen mycket 
ökas. Dessutom veta vi, hurusom hos dessa djur claviceln 
uppnått en ovanlig längd för att derigenom kunna motverka 
det skadliga tryck, flygapparaten i annat fall skulle utöfva på 
bröstkorgen med deri inneslutna viscera. 
Hos fertalet foglar åter, hvilka till hufvudsaklig vistelse- 
ort fått sig anvisade luftens vida rymder, finna vi de af deras 
luftlif betingade anatomiska förändringarna ännu mer utpreg- 
lade. Bröstbenet har nemligen erhållit en jemförelsevis mycket 
stor bredd och en hög ecrista, och genom den för foglarna 
karakteristiskt sjelfständiga och kraftiga utvecklingen af os 
coracoideum har — oftast i samband med de till ett ben före- 
nade claviculge — vunnits ett särdeles mäktigt hämmande ele- 
ment mot det tryck, som bland annat pectoralmuskulaturen 
under flygten skulle utöfva på thorax. — I samband med 
denna säregna omgestaltning af skulderapparaten och bröst- 
benet har också vunnits ett annat moment, hvilket äfvenledes 
är af utomordentlig betydelse vid foglarnas flygt, och detta 
är den ventrala förskjutning af thorax anatomiska delar, hvar- 
igenom under luftlifvet ett mera stabilt jemvigtsläge uppnåtts. 
Åtminstone approximatift torde man kunna säga, att med 
den kraftigare utvecklingen af muskulaturen följer äfven en 
progressif ossifikation. Så blir det oss i någon mån möjligt 
