10 EMIL HOLMGREN, DE SKANDINAVISKA FOGLARNES OSTEOLOGI. 
under inflytande af allehanda yttre förhållanden, ligga alldeles 
utom området för vårt föreliggande arbete. 
Hvad beträffar den primära skuldergördeln, d. v. s. scapula 
och os coracoideum, så utvecklar sig denna hos carinate ur 
en enda broskplatta, hvilken är vinkligt böjd och genom sin 
ventrala, bakåt med sternum förbundna skänkel bildar anlaget 
till os coracoideum, under det att samma plattas dorsala del, 
som löper mer eller mindre parallelt med ryggraden och distalt 
slutar fullkomligt fritt, utgör ursprunget till scapula. Under 
ossifikationsprocessen differentiera sig dessa båda broskskänk- 
lar allt mer ifrån hvarandra, i det att hvar och en af dem ut- 
vecklar ett eget förbeningscentrum. Städse förblifva de ock 
skilda genom en vid deras gemensamma berörimgsyta persiste- 
rande återstod af det ursprungliga broskanlaget. Denna syn- 
chondros öfvergår dock i mån af den fortskridande utveck- 
lingen så småningom till en mer eller mindre utpreglad 
symphys, i det att förbindelsen mellan coracoid och scapula, 
som hos de späda individerna bestod af endast hyalint brosk, 
allt mer upptager 1 sig fibrösa element. 
Furcula eller clavicula deremot tyckes vara en sekundär 
bildning. A priori skulle man visserligen vara benägen att 
anse, det äfven clavicula borde utveckla sig ur ett prefor- 
meradt broskanlag, då den ju företer en för de skilda fogel- 
grupperna och arterna ganska fix och bestämd struktur. Den 
närmare histologiska granskningen ger dock otvetydigt vid 
handen, att furcula direkt differentierar sig ur den rika binde- 
substans, som förefinnes mellan anlagen för sternum och den 
primära skuldergördeln. 
Hvad slutligen utvecklingen af sternum beträffar, synes 
detta, för så vidt man nemligen ej går längre tillbaka 
än till sterni broskstadium, uppkomma hos fertalet foglar 
ur tvenne jemte hvarandra löpande sidobroskskifvor, hvilka 
så småningom sammanflyta till en oparig sternalplatta. Hos 
hönsfoglarna deremot skall bröstbenet enligt GEGENBAUER ut- 
veckla sig ur tvenne pariga sido-broskstycken och ett meller- 
sta oparigt, hvilket senare 1 så fall utgör anlaget till crista 
sterni. 
Enligt GörtE's iakttagelser består bröstbenet hos cari- 
naterna genetiskt af en episternal del (cristan) och en costal 
