16 EMIL HOLMGREN, DE SKANDINAVISKA FOGLARNES OSTEOLOGI. 
fästad endast vid den mediala sidan af samma coracoidala del 
och företer då ej så sällan en processus acrocoracoidalis (fig. 
18, proc. acrocor.), hvilken är riktad framåt och något uppåt. 
Ett foramen pneumaticum påträffas understundom på den 
mot acrocoracoideum vettande ytan af pars coracoidalis. 
Furculans pars sternalis är, såsom vi nämt, jemförelsevis 
smal och ofta tilltryckt uppifrån och nedåt samt eger, med 
ett mindre antal undantag, vid föreningsstället mellan båda 
nyckelbenen en olika gestaltad processus episternalis furcule 
(episternum») (fig. 4, proc. ep.-st. fure.). 
Sternum (Tan: I. Beg. 3; 0; (lör ELON 
Det som genast väcker uppmärksamhet vid betraktandet 
af ett bröstben, tillhörande en carinat fogel, är dels den stora 
bredd sternum eger, dels också den crista eller kam, som 
följer dess midtlinie från den främre sternalranden nära nog . 
ända till den bakre kanten. Det intager, i likhet med för- 
hållandet hos däggdjuren, midten af den ventrala delen af 
thorax och är dervid med sin längdsaxel riktad nedifrån och 
bakifrån uppåt och framåt samt förenad med det öfriga ske- 
lettet genom 8—16 sternocostalben. Man kan, om också icke 
morfologiskt, afdela detsamma i en corpus och en pars 
xiphoidalis. 
Hvad beträffar sterni form, liknar den närmast en sköld, 
hvilkens konvexa yta vetter nedåt och framåt och bär den 
omnämnda eristan (fig. 5, st.); den konkava ytan är riktad 
uppåt och bakåt. I den främre delen och å de laterala kan- 
terna eger bröstbenet sin största kompakthet och fasthet, 
under det att den bakre och mediala delen är tunnare och 
företer fontanellartade foramina eller incisurer. 
Crista sterni (fig. 5, cr.) är af proportionelt mycket vex- 
lande höjd och äfven form, och i likhet med sjelfva bröst- 
benet har den sin största fasthet och styrka 1 den främre 
delen, der den också oftast eger sin högsta resning. Apex 
criste (fig. 5, ap.) behöfver dock icke alltid markera maximum 
i höjd; ofta ligger den ej så obetydligt under detta, i det att 
ceristans margo longitudinalis, då den tager sin början vid apex, 
först stiger och sedan så småningom sänker sig ned mot sterni 
xiphoidala del, der den kan öfvergå i en mer eller mindre 
