20 EMIL HOLMGREN, DE SKANDINAVISKA FOGLARNES OSTEOLOGI. 
ORDNING I. 
Oscines (Tafl. II, figg. 1—3). 
Ingen ordning inom fogelsystemet torde med afseende på 
skuldetsördelst och bröstbenets byggnad vara mera likformig 
än denna. Nära nog alla de familjer, slägten och arter, som 
inom densamma inrymmas, förete så mycken inbördes öfver- 
ensstämmelse i nästan alla detaljer, att man endast i de varie- 
rande proportionerna i längd eller bredd mellan de här be- 
handlade skelettdelarna kan finna anmärkningsvärda skiljaktig- 
heter. 
Scapula är svärdformig, i sin distala ände spetsigt ut- 
dragen och står i förbindelse med extremitas coracoidalis 
clavicule förmedelst sitt acromialutskott, hvilket är väl ut- 
veckladt och bildar en mot clavicula ledande, triangulär samt , 
framåt och medialt riktad yta. Den å os coracoideum endast 
obetydligt utvecklade processus procoracoideus når blott i 
mindre grad acromion. 
Ös böratesdbus bildar ett temligen smalt och utdraget 
ben, som är af ungefär sterni längd. Dess linea intermuscu- 
laris interna är ovanligt skarpt framträdande och processus 
procoracoideus, såsom ofvan blifvit framhållet, jemförelsevis 
mycket svagt utvecklad. Acrocoracoideum böjer sig med sin 
till clavicula stötande yta mer eller mindre hakformigt nedåt 
och bakåt. 
Angulus coraco-scapularis utgör i fertalet fall omkring 70 
grader. 
Clavicula är smal, utefter större delen af sin längd någor- . 
lunda jembred, och furcula eger en processus episternalis, som 
oftast bildar en uppåt riktad, från sidorna tillplattad lamell, 
hvilken liksom delvis utfyller det rum, som bildas mellan 
margo anterior criste sterni och den linea, som tänkes dragen 
från främre randen af spina sterni externa till apex criste. 
Vid änden af extremitas coracoidalis utbreder sig eclavicula 
hastigt triangulärt och står vid denna del i förbindelse med 
