BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:o 5. 21 
acromion och acrocoracoideum. Medelpunkten till den periferi 
clavicula erbjuder ligger något bakom och ungefär i jemnhöjd 
med apex scapul&e. Nyckelbenet beskrifver sålunda hos dessa 
foglar en ej så synnerligen skarp kurva. 
Foramen triosseum är, företrädesvis genom den för för- 
bindelsen med clavicula triangulärt utbredda acromialprocessen 
hos scapula, förträngdt. 
Sternum wotsvarar i längd ungefär coracoidallängden. 
Spina sterni externa är långt framspringande, i spetsen gaffel- 
formigt delad och eger en framåt riktad skarp kant, som nedåt 
öfvergår 1 cristans margo anterior. Processus precostalis, som 
skjuter framåt och utåt, saknar processus costales å sin fria 
ände. Den distala delen af sternum är å hvardera sidan om 
cristan försedd med en oftast temligen djupt gående incisur. 
Någon gång, såsom hos Turdus, kan man dock i dennas ställe 
finna en fenestra. Margines laterales divergera mer eller min- 
dre bakåt, och crista sterni är temligen hög med en något 
konvex margo longitudinalis. 
Sterno-coracoidalleden torde med afseende på sina ledytors 
byggnad närmast motsvara en ginglymus. I den mediala delen 
är emellertid crista articularis ossis coracoidei temligen djupt 
inkilad i motsvarande sulcus coracoidalis sterni; i den laterala 
delen af samma led är förbindelsen deremot — såsom för- 
hållandet oftast är äfven inom öfriga ordningar — friare, i 
det att endast en ytterst obetydlig del af coracoid's facies 
externa står i kontakt med det här mycket låga labium exter- 
num sulci coracoidei sterni. 
Endast en familj, nemligen Upupince, afviker från de all- 
männa karakterer för ordningen OÖscines, som vi här ofvan 
angifvit. De för nämda familj specifika eller från öfriga fa- 
miljer, tillhörande Ordning I, divergerande strukturförhållandena 
skola emellertid närmare påpekas längre fram. 
