68 EMIL HOLMGREN, DE SKANDINAVISKA FOGLARNES OSTEOLOGI. 
Sternalbredden utgör: 
sternalbredd sternallängd 
CITCUS rost sr ORSA. 43 63 
DUE OMES- er SS Raa 49 58 
ATC hIbUte Oss 50 68. 
o 
Hos Circus eger scapula å sin facies interna, strax ofvan 
symphysis coraco-scapularis ett foramen pneumaticum, såsom 
förhållandet äfven var hos Nisus och Astur. Slägtena Buteo 
och Archibuteo sakna deremot denna bildning. Utom öfverens- 
stämmelserna i proportioner ega Circus, Buteo och Archi- 
buteo dessutom en spina sterni externa, som är kort, trubbig 
och nedåt böjd, samt ett tydligt planum postpectorale. Stor- 
leken af sterni fenestra varierar mycket hos samma slägte, 
och är fenestrans längdsaxel för öfrigt stäld mera 1 sterni 
sagittalplan. Hos Circus är ofta sterni distala del hel, ej per- 
forerad. 
Familj. Falconine. (Tafl. IV fig. 3.) 
Denna familjs representanter bilda en homogen och från 
öfriga hithörande familjer väl afgränsad grupp. 
Scapula eger ett acromialutskott, som står i kontakt med 
processus procoracoideus och extremitas coracoidalis claviculze. 
Os coracoideum eger en väl utvecklad processus procora- 
coideus, som står i kontakt med acromion och extremitas 
coracoidalis clavicule. Åfven inom denna som också inom 
föregående och följande familjer iakttaga vi å margo medialis 
en incisura. Processus lateralis är föga utbildad. 
Clavicelns form erbjuder vigtiga och karakteristiska för- 
hållanden. Den periferi nyckelbenet beskrifver bildar nem- 
ligen en betydligt svagare kurva än inom Asturin&e, och ex- 
tremitas sternalis är derför mera närmad till apex criste än 
till spina sterni externa. Periferins medelpunkt ligger ungefär 
vid apex scapulexe. Claviceln är nära nog utefter hela sin 
längd jembred, med undantag af extremitas coracoidalis och 
den mest distala delen af extremitas sternalis. Denna senare 
är afsmalnande och eger en mindre utvecklad processus epister- 
nalis furcule, än förhållandet är hos Asturine. Pars coracoi- 
dalis, som är jemförelsevis bred, står i direkt förbindelse med 
acrocoracoid, acromion och den väl utvecklade processus pro- 
coracoideus. Om man ens kan tala om någon torsion af 
clavicula, är den i så fall ytterst obetydlig, och företer derför 
