BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:0 5. 71 
Cristan företer en ovanlig höjd och starkt konvex margo 
longitudinalis: 
cristans höjd balf sternallängd 
530 39. 
Sternum eger sin maximibredd mellan apices af processus 
sterno-coracoidei: 
sterni maximibredd sternallängd 
50 78. 
Bredden mellan de vid sin ände afrundade trabecula ut- 
gör deremot endast: 
sterni distala bredd sternallängd 
dd 18. 
Såsom vi af ofvanstående måttförhållanden finna, eger 
sternum en mycket hög crista och margines laterales, hvilk: 
konvergera ganska starkt bakåt. Dessutom företer sternum 
i sin distala del å hvardera sidan om cristan en temligen bred 
incisura, hvilken upptager en af de inre fjerdedelarna af margo 
posterior. Om läget för sterni foramen pneumaticum har 
ofvan blifvit ordadt. — Scapula är icke spetsigt utdragen, 
utan vid sin apex på tvären afklippt, och eger ett jemförelse- 
vis svagt utveckladt acromialutskott. — Clavicula är ovanligt 
kraftig, starkt torqverad och bildar en ojemförligt skarp kurva, 
hvars medelpunkt ligger ungefär i plan med symphysis coraco- 
scapularis vid facies externa ossis coracoidei. 
Familj. Aquilinge. (Tafl. IV fig. 6.) 
Denna jemte nästföljande familj innesluta de största skan- 
dinaviska representanterna för flocken Hemeroharpages. Sins- 
emellan förete hithörande slägten, åtminstone hvad de skandi- 
naviska formerna beträffar, nemligen Pseudaötus Hopes. och 
Aquila Briss., knappast någon enda skiljaktighet i struktur 
och ega gemensamt stor öfverensstämmelse med den grupp 
af dagroffoglarna, till hvilken vi funnit Circus, Buteo, Archi- 
buteo och Pernis ansluta sig — och måhända närmast bland 
dessa med det från de öfriga i någon mån afvikande slägtet 
Pernis. 
Så är os coracoideum kort och bredt med föga utbildad 
processus procoracoideus, och 
Clavicula beskrifver en periferi, som eger sin medelpunkt 
ungefär vid midten af coracoids facies interna. 
