BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:o 5. 77 
Clavicula är oftast svag, föga böjd, utefter hela sin längd 
trind och nära nog jemsmal och endast vid sin extremitas 
coracoidalis något utbredd och tillplattad samt står med denna 
del i förbindelse med acrocoracoid och acromion. Acrocora- 
coid omfattas ej i någon mån af clavicelns coracoidala del. 
Furcula eger vid sin pars sternalis en utdragen, från sidorna 
tillplattad, triangulär processus episternalis, hvilken med sin 
bas är riktad bakåt och nedåt och dessutom är temligen långt 
aflägsnad från den äfvenledes bakåt mer eller mindre starkt 
lutande margo anterior criste sternalis. 
Sterni crista är af ganska stor höjd och dess margo an- 
terior, såsom ofvan nämts, riktad mer eller mindre starkt bakåt. 
Spine sterni externa och interna äro båda kraftigt utvecklade; 
den förra är från sidorna tillplattad samt med sin främre del 
intimt förenad med den, framifrån och bakåt räknadt, 1 hori- 
zontel bredd tilltagande spina sterni interna, utan att dock 
dervid något fullständigt septum interarticulare bildas. Den 
utdragna och temligen smala processug sterno-coracoideus är 
riktad uppåt, utåt och framåt samt endast vid sitt ursprung 
bärande processus costales. Sternum är mot sin distala del 
synnerligen bredt samt eger, i likhet med förhållandet hos 
dufvorna, en lång, bakåt starkt konvex margo posterior. Dess- 
utom karakteriseras bröstbenet af tvenne på hvardera sidan om 
crista sterni befintliga, mycket djupgående och breda incisurer. 
Såsom vi sågo förhållandet vara hos Columbine, tyckes äfven 
här incisura lateralis intränga från sterni margo lateralis, be- 
roende på formen och längden af margo posterior sternalis, 
från hvilken emellertid båda incisurerna utgå. Dock öfver- 
stiger hos hönsfoglarna djupet af incisura medialis ganska 
amsenligt det af incisura lateralis. 
Med afseende på de uti articulatio sterno-coracoidea imgå- 
ende ledytorna, finna vi crista articularis ossis coracoidei vid 
ett sagittalsnitt i sin mediala del vara halfcirkelformig, i sin 
laterala starkt konvex och de motsvarande sternalytorna med 
sina konkaveringar noggrant sammanfallande med de respek- 
tive coracoidalytorna. 
Då inom denna ordning karaktererna äro så genomgående, 
hafva vi ej behof af någon cohortindelning och egna också 
derför vår uppmärksamhet endast åt möjligen förekommande 
variationer i proportionerna skelettdelarna emellan inom hit- 
hörande familjer. 
