BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:0 5. 83 
ORDNINGEN: 
Grallatores (Tafl. V figg. 3 och 4; VI, VII figg. 1—4). 
Med afseende på öfverensstämmelsen i struktur mellan de 
denna ordning representerande foglarne, finna vi egentligen 
trenne hufvudtyper göra gig gällande. Af dessa markerar sig 
den ena genom sina 1 flertalet fall genomgående och karak- 
teristiska formförhållanden, under det att de båda andra genom 
förmedlande former 1 någon mån närma sig hvarandra. De 
differenser och homologier vi iakttaga låta oss emellertid uti 
denna ordning se en från andra ordningar någorlunda tydligt 
skild afdelning af fogelverlden, om vi ock gent emot följande 
ordnings representanter, Natatores, skönja former, som erbjuda 
stora öfverensstämmelser. Så är förhållandet med vissa bland 
Cursores (tillhörande den ena typen) gent emot Longipennes 
bland simfoglarne, ehuruväl fråga är, om verkligen de stora 
likheter i struktur, som ovedersägligen förefinnas, tyda mer på 
ett genetiskt samband än på formförhållanden, som resulterat 
af någon likhet i lifsyttringar. Så blir också händelsen med 
Pelargi jemte Herodii (tillhörande den andra typen), ehuru 
indirekt, genom den i flera än strukturhänseenden rådande 
öfverensstämmelsen mellan dessa båda vadareflockar och slägtet 
Phoenicopterus, som utan tvifvel står på gränsen mellan Gral- 
latores och Natatores. — Hvad beträffar den tredje, nästan 
fullständigt fristående typen, till hvilken Ralline ansluta sig, 
torde äfven den utgöra en öfvergångsform mot en annan fogel- 
ordning, — om vi ock icke kunna finna någon anledning till 
densammas anslutande till simfoglarne. 
Bland de karakterer, som vi återfinna hos nära nog alla 
till Grallatores hörande familjer och slägten, märka vi: 
Scapula är mer eller mindre långsträckt, i spetsen ut- 
dragen, ej, såsom hos Rasores, tillplattad. 
Os coracoideum eger oftast väl utvecklade processus late- 
ralis och procoracoideus. 
