100 EMIL HOLMGREN, DE SKANDINAVISKA FOGLARNES OSTEOLOGI. 
jemförelsevis svag, föga krökt samt tydligt torquerad. Extre- 
mitas coracoidalis står i direkt förbindelse med acromion och 
acrocoracoideum, under det att processus procoracoideus ej 
når fram till nyckelbenet. - Extremitas sternalis är intimt 
sammanväxt med apex criste. — Af ofvanstående måttbestäm- 
ningar hafva vi funnit sternum ega en ovanligt liten bredd. 
Vid sterni midt är bredden minst och tilltager något framåt 
och bakåt. Såväl från de flesta föregående fogelgrupper, som 
äfven från den efterföljande familjens representanter skiljer 
sig slägtet Grus med afseende på sterni allmänna byggnad 
derutinnan, att corpus, hvarmed vi mena den del af bröst- 
benet, som bär processus costales, är ovanligt långt utdragen, 
under det att den öfriga, den xiphoidala delen, är jemförelse- 
vis mycket kort. Margo posterior är hel eller endast ytterst 
föga inskuren och processus precostalis låg samt utåt böjd. — 
De öfriga, kanske mest 1 ögonen fallande strukturegendomlig- 
heter, som detta sällsamma bröstben erbjuder, stå alla i mer 
eller mindre mån 1 samband med den höggradiga utveck- 
lingen i längd och deraf resulterade förändring i läge af 
tractus respiratorius. Så har spongiosan i den för öfrigt till 
sin yttre form med andra vadare lika crista sterni, i mån af 
trachéns längdtillväxt, försvunnit och- lemnat rum för det i 
cristan med sina vindningar inträngande luftröret. Af intresse 
är härvid att iakttaga den olika utsträckning inom bröstbenet, 
som trachealvindningarna ega hos de båda könen, och huru- 
som 1 samband härmed äfven ett annat medel tillgripits för 
skyddandet och reglerandet af luftrörsvägen. Vi finna nem- 
ligen hela lamina mediana af membrana sterno-coraco-clavicu- 
laris ossifierad och intimt sammansmält med spina sterni ex- 
terna och cristans margo anterior. Hos hanen, der den långa 
trachea fordrar ett ännu större utrymme, än hvad förhållandet 
är hos honan, bildar den nyssnämda ossifierade episternal- 
delen, äfven här med till största delen bortfallen spongiosa, 
ett med cristans hålighet kommunicerande rum. Hos honan 
åter, der den ifrågavarande episternaldelen, genom den jem- 
förelsevis kortare trachea, icke behöft tagas i anspråk, finna vi 
icke desto mindre lamina mediana ossifierad såsom hos hanen, 
dock med persisterande lucker spongiös väfnad. Genom spon- 
giosans bortfallande torde sålunda inom cristans och. den ossi- 
fierade episternalapparatens gemensamma trachealhåla en viss 
förskjutning af luftröret kunna ega rum, hvilket moment må- 
