BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:o 5. 105 
han 1 flerfaldiga hänseenden ansluter sig till Grallatores. Bland 
dessa senare kommer han derjemte utan gensägelse närmast 
Herodii och Pelargi.! Hvad åter angår den grupp bland sim- 
foglar, med hvilken han skulle ega mest gemenskap, har 
redan WAGNER påpekat, hurusom specielt i byggnaden af 
bröstben och skuldergördel likhet tyckes finnas med samma 
bildningar hos andfoglarna, om också härvid, såsom det synes 
oss, öfverensstämmelsen i den allmänna anläggningen är större 
gent emot ofvan nämda vadaregrupper, än mot Lamellirostres.? 
— Åfven kraniets mera konstanta strukturförhållanden tyckas 
tyda på denna gemensamhet såväl med andfoglar som med 
vadare. — Dock måste vi erkänna, att vadarne ega bland sina 
representanter alltför många som tyda på en ganska stor fränd- 
skap mellan Grallatores i allmänhet och simfoglarne, för att 
vi endast uti Flamingo skulle ega en förmedlande länk mellan 
båda dessa ordningar. Så finna vi i flera strukturdetaljer 
stora öfverensstämmelser mellan t. ex. brockfoglar och Longi- 
pennes, ehuruväl den allmänna anläggningen är något skiljak- 
tig. Men finna vi med WAGNER en del detaljer i byggnaden 
af bröstben och skuldergördel hos Flamingo, som erinra om 
dem hos Lamellirostres, tyckes dock här skilnaden vara ännu 
större, än mellan brockfoglar och Longipennes, då fråga blir 
om totalintryck och gemensam allmän anläggning. (Emeller- 
tid har WAGNER hos Flamingo påpekat flera andra struktur- 
förhållanden särskildt med afseende på viscera, hvilka antyda 
denna dubbla slägtskap.) — Hvarför vi i så fall icke hellre 
valt en del Cursores såsom öfvergångsformer mellan vadare 
!' Bland annat har MEVES antydt öfverensstämmelsen i dundrägt 
mellan Phoenicopterus och Ardeinze. 
> Hos Phoenicopterus (Tafl. VI fig. 3) är scapula lång och spetsigt 
utdragen samt står genom sitt acromialutskott i förbindelse med clavi- 
cula och processus procoracoideus. — Os coracoideum är bredt och starkt, 
med väl utvecklad proc. procoracoideus. Bakom symphysis coraco-scapu- 
laris eger benet ett foramen supracoracoideum. — Claricula är bred, föga 
torquerad och står med sin coracoidala del i förbindelse med acromion, 
hvaremot den hvilar med sin bakre rand, proc. procoracoideus och acro- 
coracoidéum, hvilken senare bildnings mediala och nedre rand den ej 
omfattar. Medelpunkten till den periferi clavicula beskrifver ligger ungefär 
vid coracoid's midt. Processus episternalis furculx är endast föga ut- 
bildad, och nyckelbenet eger en ganska tydligt framträdande processus 
acrocoracoidalis. — Sternum företer en hög crista, hvilkens maximihöjd är 
belägen något bakom apex, och hvilkens margo longitudinalis är konvex. 
Bröstbenets margines laterales konvergera något bakåt, och den distala 
delen eger en insicur på hvardera sidan om cristan. Spina sterni externa 
finnes samt är från sidorna tilltryckt. Line& interpectorales äro tydligt 
framträdande, de sternala bakåt starkt konvergerande. 
