106 EMIL HOLMGREN, DE SKANDINAVISKA FOGLARNES OSTEOLOGI. 
och simfoglar, beror dels på den påtagliga öfverensstämmelsen 
i struktur mellan flertalet öfriga vadare, med de såsom vadare 
mest typiska Limicolxe, och fertalet Cursores, dels på den 
ögonskenliga frändskap Longipennes ega med en del öfriga 
simfoglar, dels också slutligen på den skilnad i totalintryck, 
som tyckes oss ovedersägligen förefinnas mellan Cursores och 
Longipennes; hvilka förhållanden derför låta oss 1 dessa båda 
flockar se sins emellan snarare divergerande representanter 
för skilda ordningar. — Att vi särskildt uppehållit oss i 
någon mån vid detta spörjsmål, har sin orsak i den upp- 
fattning hos en del ornitologer, bland dessa MAx FÖRBRINGER, 
enligt hvilken Longipennes och en del Cursores skulle sam- 
manslås i en gemensam grupp, en anordning, som nödvändigt- 
vis medför allt för stora och måhända äfven onödiga rubb- 
ningar i den förvisso lämpliga hufvudindelning af fogelklassen, 
som redan länge varit gillad och antagen. 
Hvad episternalapparaten beträffar, finna vi den sällan 
undergå någon ansenligare ossifikation. Processus epister- 
nalis furcule företer föga utbildning. Hos Gruine finna vi 
dock hela lamina mediana ossifierad och förenad med crista 
sterni. 
Vissa ossösa processer stå här, liksom alltid, i större eller 
mindre korrelation till förstärkningar 1 företrädesvis de late- 
rala lamellerna af membrana sterno-coraco-clavicularis. Så 
finna vi processus procoracoideus oftast stå i samband med ut- 
vecklingen af ligamentum acrocoraco-procoracoideum, så t. ex. 
hos Ardein&e, Ciconine, Limicole. Hos Gruine deremot finna 
vi från spetsen af processus procoracoideus endast ligamentum 
procoraco-claviculare utgå. Der spina sterni externa nått någon 
relatift större utbildning, finna vi denna stå 1 korrelation till 
ligamenta sterno-procoracoideum och sterno-acrocoracoideum; 
och hos sumphönsen och tranorna iakttaga vi ett kraftigt 
ligamentum sterno-coracoideum internum förena den distala 
insidan af os coracoideum med hos de smärre formerna spina 
sterni interna, hos de större tuberculum labii interni. — Hos 
sumphönsen har, såsom hos Rasores, lamina mediana nått en 
jemförelsevis stor utsträckning. 
