BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 17. AFD. IV. N:0 5. 107 
ORDNING Vi. 
Natatores. (Tafl. VII figg. 5—8, VIII och IX.) 
Med den uppfattning, vi ofvan framstält om specielt de 
grnpper bland vadarefoglarna, som skulle kunna betraktas 
såsom förmedlande öfvergångsformer till den sjette och sista 
ordningen, måste vi så till vida frångå SUNDEVALLS indelning, 
enligt hvilken simfoglarna inledas af Longipennes, att vi följa 
den numera gängse anordning, som låter Lamellirostres träda 
i téten. För denna senare gruppering torde också utom andra, 
mera rent biologiska skäl, äfven det förhållandet kunna gälla 
såsom en bestämmande anledning. att vi bland annat finna 
bröstben och skuldergördel så hela flocken igenom likartade, 
på samma gång som vi ju iakttaga i dessa foglars yttre ut- 
seende ej så liten mångfaldighet. Vi mena nemligen, att ett 
slikt förhållande bör kunna tyda på en mera differentierad 
ståndpunkt. Vi kunna i detta hänseende erinra om represen- 
tanterna för den ordning, som för visso är värdig den högsta 
rangen inom fogelverlden, nemligen Oscines, hos hvilka vi 
funno en så anmärkningsvärd genomgående likformighet i den 
inre strukturen, under det att de olika lefnadssätten hos de 
skilda familjerna och slägteua modifierat i större eller mindre 
mån det yttre utseendet. — Men äfven Longipennes visa sig 
till sina inre strukturförhållanden ganska homogena, om de 
ock med afseende på dessa icke stå så isolerade och sjelf- 
ständiga gent emot andra ordningar, till Grallatores, eller andra 
till Natatores hörande grupper, såsom förhållandet är med 
Lamellirostres. Öfriga simfoglar visa sig 1 större eller mindre 
grad ansluta sig företrädesvis till Longipennes. Dock torde 
tvenne grupper mer än andra afgränsa sig från måsfoglarna, 
och dessa äro de äfven ju med afseende på sina lefnads- 
förhållanden så egendomliga alkorna och de årfotade sim- 
foglarna (Totipalmate). 
