BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:o 5. 119 
Scapula är smal, mer eller mindre utdragen och hos en 
del representanter tydligt vinkligt böjd. 
Os coracoideum är kort och eger en tydligt afsatt pro- 
cessus lateralis. Processus procoracoideus är svagt utvecklad 
och kan t. o. m. saknas. 
Angulus coraco-scapularis företer hos alla hithörande for- 
mer, utom Colymbinge, ett ovanligt litet gradantal, ungefär 
65 grader. 
Clavicula bildar en temligen skarp kurva, hvilkens medel- 
punkt kan sägas ligga mer eller mindre långt bakom cora- 
coid's midtpunkt. 
Sternum eger en jemförelsevis låg och med mer eller 
mindre långt framspringande apex försedd crista samt företer 
1 sin distala del städse en eller två inceisurer på hvardera sidan 
om kammen, hvilka dock hos några få former inom familjen 
Alcarie kunna genom den distala ändens af trabeculum för- 
ening med den utbredda mediandelen af pars xiphoidalis 
öfvergå till foramina. Margines laterales divergera mer eller 
mindre bakåt, och sternum slutar i flertalet fall, utom hos 
Colymbine, vid sin distala del med en mer eller mindre ut- 
bredd benplatta, hvilken utgör en ossifierad del af abdominal- 
aponeurosen och tjenar till att lemna ett fastare skydd åt 
abdominalviscera mot vattentryckets inverkan. 
Formen å ledytorna 1 articulatio sterno-coracoidea äro 
väsentligt olika hos Alcearie å ena sidan och Eudytinge och 
Colymbine å den andra; likasåvisst som deras luft- och under- 
vattenslif äro i högsta grad skiljaktiga. 
Familj. Alcari&e (Tafl. VII figg. 6—38). 
De hithörande europeiska slägtena, nemligen Alca L., 
Uria Briss., Cepphus Cuv., Mergulus VIELL. och Mormon 
ItriIG., förete följande proportionsförhållanden: 
sternallängd coracoidallängd 
Adllcseklyed. tek sign 95 30 
Uplapsr utsela 20880 120 45 
Cepphus--ssutarmut. dt 29 
Ner oulusb-: 1 sa sioskt 51 27 
Monmonte. unlgg sg 85 JT. 
