BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:0 5. 121 
sidorna något hoptryckt. Line&e interpectorales sternales löpa 
nästan parallelt, smygande sig nära intill margines laterales. 
— I den mediala delen af articulatio sterno-coracoidea förete 
de ledande och vid sagittalsnitt breda ytorna ett nästan plant 
utseende. 
Slägtet Mormon (se Tafl. VII fig. 8) afviker från öfriga 
slägten genom tillvaron af tvenne, ungefär lika djupgående 
incisurer å hvardera sidan om crista sternalis. Incisura me- 
dialis bildar dock oftast en fenestra, genom den direkta för- 
eningen mellan trabeculum mediale och den utbredda ben- 
plattan 1 sterni distala del. 
Familj. Eudytine (Tal. VIII fig. 1). 
Det enda slägte, som hit hör, nemligen Hudytes ILLIG., 
eger i flera afseenden öfverensstämmelse med följande familjs 
representanter och i någon mindre mån äfven med Alcariz, 
ehuruväl vid en jemförelse med sist nämda familj många och 
stora skiljaktigheter framträda: 
sternallängd coracoidallängd 
128 45. 
ceristans höjd half sternallängd 
22 64. 
sternalbredd sternallängd 
50 128. 
incisura sternallängd 
26 128. 
Clavicula, som eger sin största bredd vid pars coracoidalis 
och temligen hastigt afsmalnar mot extremitas sternalis, der 
den obetydliga och spetsiga processus episternalis furcule är 
riktad uppåt, är tillplattad inifrån och utåt, utan att dervid 
förete någon torsion. Den coracoidala delen omfattar ej någon 
del af acrocoracoid, med hvilken process den dock står i syndes- 
motisk förbindelse. Så också med acromion, hvaremot den 
stöder med bakranden af sin spets. — Os coracoideum är, såsom 
ofvan synes af proportionerna, mycket kort, i sin sternala del 
utbredd och tillplattad. Processus lateralis är tydligt afsatt 
amt något framåt böjd och processus procoracoideus bättre ut- 
vecklad, än inom föregående familj. Acrocoracoid är äfven 
här utdraget, och bakom symphysis coraco-scapularis iakttages 
