122 EMIL HOLMGREN, DE SKANDINAVISKA FOGLARNES OSTEOLOGI. 
ett foramen supracoracoideum. — Scapula är kort och svag 
samt vinkligt böjd. — Det äfven inom denna familj långt 
utdragna sternum är dock relatift bredare än hos Alcari&e och 
företer en xiphoidal del, som eger en ännu mer utvecklad 
benplatta, hvilken här och hvar kan vara perforerad. Cristan 
är låg, med ganska starkt framåtlutande margo anterior, och 
på hvardera sidan om dennas ytterst låga distala del intränger 
en incisur. Spina sterni externa är obetydligt utvecklad samt 
delad, och line& interpectorales sternales konvergera starkt 
bakåt. — Crista articularis ossis coracoidei i articulatio sterno- 
coracoidea är jemförelsevis djupt infalsad i motsvarande sulcus, 
men företer dock någon S-formig krökning. 
Familj. Colymbine (Tafl. VITI fig. 2). 
Vi ha redan förut antydt den öfverensstämmelse, som 
förefinnes mellan Colymbinge och Eudytine. Också eger den 
förstnämda familjen 1 byggnaden af bröstben och skulder- 
gördel mycket gemensamt med HEudytinege, om ock detaljer 
gifvas, särskildt med afseende på sternum, hvilka ej obetyd- 
ligt skilja dem åt. — Åfven inom denna familj hafva vi att 
göra med endast ett slägte, nemligen Colymbus L., hvilket 
företer följande proportionsförhållanden: 
sternallängd coracoidallängd 
60 44. 
cristans höjd half sternallängd 
24 30. 
sternalbredd sternallängd 
53 60. 
inc. med. inc. lat. sternallängd 
bl 18 60. 
Scapula är smal och svag, föga knäböjd. — Os coracoi- 
deum är, såsom ofvan synes, proportionelt långt, saknande 
nästan fullständigt processus procoracoideus. Processus late- 
ralis är ej tydligt afsatt. — Angulus coraco-scapularis är större 
än hos någon annan familj, tillhörande Pygopodes. Den mot- 
svarar ungefär 70 grader. — Clavicula är mot sin sternala 
del afsmalnande, men undergår en, i jemförelse med för- 
hållandet inom föregående familj, temligen tydlig torsion. 
Processus episternalis är tillspetsad och riktad uppåt, följande 
