BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 17. AFD. IV. N:O 6. 19 
fyndorternas stora afstånd, synes ej någon märkbarare olikhet 
vara rådande, om jag undantager att möjligen, att döma efter 
VERRILL'S figurer, hans exemplar hafva relativt något större 
sugskålar. 
Fam. Sepiidae. 
Kroppen mer eller mindre tillplattad, längs hela hvardera 
sidan försedd med en smal fena. Ett inre skal af kalk. Hec- 
tocotyliseringen drabbar fjerde (buk-) armparets venstra arm vid 
dess basala hälft, där sugskålarne äro reducerade, men armen 
utbredd och försedd med nätformiga och tvärgående lister, 
hvarjemte armens hudbräm här är starkt utveckladt. 
SI. Sepia LINNÉ s. str. 
Skal temligen tjockt, baktill med en större eller mindre 
pigg, rostrum. En bladig hudsäck, som i kroppens bakända 
öppnar sig med en por saknas. 
7. Sepia officinalis LINNÉ (ex parte). 
Armarnes sugskålar ordnade i 4 rader. Fenorna längs 
hela kroppen ungefär lika breda. Skal med ett temligen kort 
men groft uppåt böjdt rostrum. 20=50rem. 
LAFONT har nyligen delat denna art i 2: Sepia officinalis 
och Sepia Filliouxi. Dessa skiljas genom den olika utbildningen 
af »area striata» på skalets undersida. Hos den förra upptager 
area striata ej halfva bakre undersidan af skalet, hos den nya 
arten åter utgör den mer än hälften (7/3) af undersidan. NOR- 
MAN anser, att härigenom den gamla arten Sepia officinalis 
delats i en sydlig och en nordlig form och att det skulle 
blifva S. Filliouxi, som skulle visa sig som Medelhafsform. 
För att belysa den frågan får jag meddela några lokalupp- 
gifter rörande former, som tillhöra Riksmuseum: 
Sepia officinalis. Sepia Filliouxi. 
Bosporen. Calabria. 
Cagliari. Salerno. 
Messina. Messina. 
Venedig. >Medelhafvet>. 
Sori. Madera. 
Lissabon. 
Brest. 
