﻿EKSTRAND, 
  BLOMMORNA 
  HOS 
  SKAND. 
  BLADIGA 
  LEFVERMOSSOR. 
  

  

  lulediiing. 
  

  

  Lefvermossornas 
  karakteristik 
  förutsätta 
  vi 
  vara 
  hvarje 
  

   örtkännare 
  bekant, 
  äfvensom 
  deras 
  indelning 
  i 
  vissa 
  hufvud- 
  

   grupper. 
  Af 
  dessa 
  grupper 
  kännetecknas 
  Jungermaniacece 
  

   derpå, 
  att 
  kapslarna 
  äro 
  skaftade 
  och 
  sitta 
  ensamma 
  hvar 
  för 
  

   sig 
  samt 
  vid 
  mognaden 
  uppspringa 
  i 
  4 
  regelbundna 
  flikar; 
  

   hvarjämte 
  sporerna 
  äro 
  blandade 
  med 
  s. 
  k. 
  spriu 
  o-trådar. 
  

  

  Jungermaniacece 
  uppträda 
  under 
  tvä 
  i 
  vegetativt 
  hänseende 
  

   väl 
  skilda 
  typer: 
  de 
  bållika 
  (J. 
  frondosce) 
  och 
  de 
  bladiga 
  {J. 
  

   foliosoi). 
  Visserligen 
  förekomma, 
  ehuru 
  sällan, 
  former 
  som 
  

   till 
  utseendet 
  synas 
  bilda 
  en 
  öfvergåug 
  mellan 
  dem 
  båda^ 
  

   såsom 
  fam. 
  Codoniece, 
  till 
  hvilken 
  vår 
  Fossomhronia 
  hörer, 
  men 
  

   likheten 
  är 
  dock 
  mera 
  skenbar 
  än 
  verklig. 
  Leitgeb 
  har 
  ock 
  

   i 
  sitt 
  för 
  lefvermossornas 
  rätta 
  kännedom 
  grundläggande 
  verk 
  

   på 
  morfologiska 
  grunder 
  ådagalagt, 
  att 
  en 
  icke 
  oväsentlig 
  skilj- 
  

   aktighet 
  förefinnes 
  emellan 
  dessa 
  gmpper 
  (Leitg. 
  Unter- 
  

   suchungen 
  liber 
  die 
  Lebermoose, 
  III 
  Heft 
  — 
  citeradt 
  i 
  G. 
  

   & 
  R. 
  Hep. 
  eur. 
  exs. 
  N:o 
  641, 
  texten). 
  Det 
  synes 
  oss 
  der- 
  

   före 
  vara 
  högst 
  olämpligt 
  att, 
  såsom 
  prof. 
  Lindberg 
  gjort 
  

   (Acta 
  soc. 
  scient. 
  fennicae. 
  Tom. 
  X, 
  pag. 
  538 
  sqq.) 
  samordna 
  

   bål- 
  och 
  bladlika 
  Jungermaniacece 
  sida 
  vid 
  sida 
  under 
  vissa 
  

   hufvudgrupper, 
  enär 
  en 
  sådan 
  anordning 
  dels 
  står 
  i 
  strid 
  mot 
  

   naturens 
  egen 
  utvecklingsgång, 
  dels 
  är 
  egnad 
  att 
  förvilla 
  upp- 
  

   fattningen 
  af 
  dessa 
  växters 
  frändskapsförhållanden. 
  Vi 
  ha 
  der- 
  

   före 
  ansett 
  oss 
  böra 
  fölia 
  den 
  vanlig-a 
  indelnino-en. 
  

  

  I 
  den 
  följande 
  framställningen 
  ha 
  vi 
  användt 
  uttrycket 
  

   blommor 
  i 
  en 
  vidsträcktare 
  betydelse 
  än 
  den 
  inom 
  faneroga- 
  

   mien 
  vanliga. 
  Medan 
  nämligen 
  detta 
  namn 
  i 
  de 
  flesta 
  fall 
  

   tilldelas 
  könsorganen 
  med 
  deras 
  omhöljen 
  endast 
  före 
  och 
  vid 
  

   befruktningen, 
  hvarefter 
  dessa 
  omhöljen 
  vanligen 
  snart 
  för- 
  

  

  