﻿12 
  EKSTRAND, 
  BLOMMORNA 
  HOS 
  SKAND. 
  BLADIGA 
  LEFTERMOSSOR. 
  

  

  grupp 
  nödvändigt 
  skola 
  motsvaras 
  af 
  andra 
  inom 
  en 
  högre. 
  

   Det 
  händer 
  ju 
  icke 
  sällan, 
  att 
  nya 
  och 
  helt 
  egendomliga 
  

   sådana 
  tillkomma, 
  på 
  samma 
  gång 
  som 
  vissa 
  andra 
  försvinna, 
  

   ju 
  längre 
  man 
  stiger 
  nedåt 
  i 
  kedjan. 
  Så 
  hafva 
  vi 
  hos 
  lefver- 
  

   mossorna 
  det 
  s. 
  k. 
  fruktsvepet 
  — 
  orätt 
  ansedt 
  för 
  en 
  "kalk" 
  

   — 
  ett 
  för 
  dem 
  egendomligt 
  organ, 
  hvartill 
  de 
  högre 
  växterna, 
  

   oss 
  veterligt, 
  ej 
  ha 
  att 
  uppvisa 
  något 
  motsvarande. 
  Afven 
  

   så 
  samma 
  mossors 
  sporogonium, 
  hvars 
  bildning 
  är 
  så 
  säregen, 
  

   att 
  den 
  gifvit 
  Sachs 
  anledning 
  att 
  tilldela 
  dem 
  ett 
  slags 
  

   generationsvexling. 
  Och 
  kunna 
  icke 
  äfven 
  de 
  omtalade 
  pa- 
  

   rafyserna 
  vara 
  ett 
  sådant 
  för 
  mossorna 
  egendomligt 
  organ? 
  

   Schimper, 
  i 
  likhet 
  med 
  Hedwig, 
  anser 
  dem 
  vara 
  "producta 
  

   accessoria, 
  quae 
  in 
  plantis, 
  quas 
  perfectiores 
  dicunt, 
  nulla 
  

   analoga 
  habent" 
  (Syn. 
  musc. 
  ed. 
  II, 
  pag. 
  XIII). 
  Och 
  vi 
  för 
  

   vår 
  del 
  finna 
  intet 
  skäl 
  att 
  frångå 
  denna 
  uppfattning. 
  

  

  Är 
  nu 
  den 
  förmenta 
  likheten 
  mellan 
  Synanthere3e's 
  blom- 
  

   ster 
  och 
  löfmossornas 
  blommor 
  af 
  tvifvelaktig 
  natur, 
  så 
  var- 
  

   der 
  analogien, 
  om 
  den 
  utsträckes 
  till 
  lefverraossorna, 
  icke 
  

   ens 
  skenbar. 
  Honblommorna 
  hos 
  de 
  sistnämnda 
  mossorna 
  

   sakna 
  oftast 
  parafyser 
  eller 
  äro 
  dessa 
  reducerade 
  till 
  en 
  — 
  

   fåcelliga 
  papiller 
  (felslagna 
  pistillidier?); 
  skärmarna, 
  hvilka 
  

   skulle 
  motsvara 
  holkens 
  blad 
  hos 
  Synanthere^, 
  uppträda 
  

   vanligen 
  blott 
  i 
  en 
  krans 
  af 
  tvänne 
  blad, 
  och 
  den 
  oftast 
  blott 
  

   vid 
  basen 
  med 
  pistillidier 
  försedda 
  mössan 
  erinrar 
  föga 
  om 
  

   fästet 
  hos 
  Synanthereas. 
  Hvad 
  lefvermossornas 
  hanblommor 
  

   angår, 
  kunna 
  åtminstone 
  icke 
  vi 
  spåra 
  någon 
  likhet 
  med 
  en 
  

   blomkorg; 
  ty 
  ett 
  enda 
  skärmblad, 
  som 
  vanligen 
  omgifver 
  ett 
  

   eller 
  två 
  antheridiev, 
  kan 
  svårligen 
  anses 
  motsvara 
  den 
  förra. 
  

  

  Men 
  om 
  nu 
  den 
  föregifna 
  likheten 
  med 
  Synanthere8e's 
  

   blomställning 
  finnes 
  ogrundad, 
  hvad 
  stöd 
  återstår 
  väl 
  då 
  för 
  

   det 
  antagandet, 
  att 
  hvarje 
  könsorgan 
  hos 
  mossorna 
  skulle 
  

   motsvara 
  en 
  blomma? 
  Så 
  vidt 
  vi 
  kunna 
  förstå, 
  intet. 
  Hela 
  

   hypothesen 
  synes 
  oss 
  derföre 
  lika 
  så 
  äfventyrlig, 
  som 
  den 
  

   helt 
  visst 
  är 
  onaturlig 
  (jfr. 
  H. 
  W. 
  Arnell, 
  De 
  skand. 
  löfmossor- 
  

   nas 
  kalendarium, 
  not 
  till 
  sid. 
  4). 
  

  

  Skulle 
  deremot 
  prof. 
  Lindberg 
  bygga 
  sin 
  teori 
  om 
  moss- 
  

   blomman 
  på 
  några 
  andra 
  och 
  bättre 
  grunder 
  — 
  hvilket 
  är 
  

   oss 
  obekant 
  — 
  så 
  handlade 
  han 
  säkerligen 
  i 
  vetenskapens 
  in- 
  

   tresse, 
  om 
  han 
  behagade 
  offentliggöra 
  dem. 
  

  

  