﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND. 
  6. 
  N:0 
  1. 
  17 
  

  

  artificiel, 
  enär 
  de 
  s. 
  k. 
  ThalamomitriecB 
  komme 
  att 
  bestå 
  af 
  

   de 
  mest 
  olikartade 
  mossor 
  ^. 
  

  

  Mössan 
  är 
  vanligen 
  tunn 
  och 
  genomskinlig, 
  hos 
  några 
  få 
  

   mossor 
  mera 
  fast 
  och 
  opak. 
  Dess 
  öfre 
  del 
  består 
  oftast 
  af 
  

   två 
  cellager, 
  dess 
  nedre 
  af 
  flera, 
  stundom 
  ända 
  till 
  6 
  sådana. 
  

   Hos 
  Trichocolea 
  utgöres 
  den 
  enligt 
  Gottsche 
  äfven 
  upptill 
  af 
  

   6 
  lager 
  (1. 
  c). 
  Oftast 
  är 
  den 
  innesluten 
  inom 
  fruktsvepet, 
  

   sällan 
  höjer 
  den 
  sig 
  mer 
  eller 
  mindre 
  deröfver 
  såsom 
  hos 
  

   Chilosct/phus, 
  der 
  den 
  föröfrigt 
  har 
  en 
  smalt 
  klubblik 
  form, 
  

   stundom 
  ersätter 
  den 
  i 
  viss 
  mån 
  fruktsvepet, 
  när 
  detta 
  sak- 
  

   nas, 
  och 
  har 
  då 
  en 
  mera 
  fast 
  och 
  tät 
  byggnad, 
  såsom 
  hos 
  de 
  

   flesta 
  Cesice 
  och 
  Trichocolea. 
  Oftast 
  är 
  den 
  fri, 
  sällan 
  sam- 
  

   manväxt 
  med 
  fruktsvepet, 
  såsom 
  hos 
  Antlielice 
  (enligt 
  Lindb.) 
  

   eller 
  med 
  den 
  s. 
  k. 
  fruktsäcken 
  hos 
  Harpantlii, 
  Kantice 
  och 
  

   Geocalyx 
  (se 
  längre 
  fram). 
  

  

  Mössan 
  hos 
  lefvermossorna 
  brister 
  ej 
  vid 
  basen 
  eller 
  

   lyftas 
  upp 
  på 
  fruktämnets 
  topp, 
  såsom 
  hos 
  löfmossorna 
  är 
  

   vanligt, 
  utan 
  förblir 
  normalt 
  kvarsittande 
  vid 
  basen. 
  Ty 
  då 
  

   fruktämnet 
  och 
  dess 
  skaft 
  hos 
  löfmossorna 
  redan 
  före 
  mog- 
  

   naden 
  vanligen 
  betydligt 
  utvecklas 
  på 
  längden, 
  uppstår 
  häri- 
  

   genom 
  en 
  mekanisk 
  spänning 
  vid 
  mössans 
  bas, 
  till 
  följd 
  

   hvaraf 
  den 
  här 
  spränges 
  och 
  lyftas 
  i 
  höjden; 
  hvaremot 
  den 
  

   ringa 
  längdutvecklingen 
  hos 
  lefvermossornas 
  fruktämne 
  med- 
  

   gifver 
  mössans 
  samtidiga 
  utveckling, 
  utan 
  att 
  nämnda 
  spän- 
  

   ning 
  inträder. 
  Fruktskaftet 
  förlänges 
  ock 
  hos 
  dem 
  först 
  in 
  

   emot 
  mognaden 
  mera 
  betydligt, 
  hvarföre 
  den 
  mogna 
  frukten 
  

   slutligen 
  spränger 
  mössans 
  topp, 
  vanligen 
  något 
  på 
  sidan 
  om 
  

   spetsen. 
  

  

  2. 
  Fruktsvepet 
  (colesula)^. 
  

  

  Detta 
  organ, 
  som 
  af 
  de 
  fleste 
  förf. 
  oriktigt 
  benämnes 
  kalk 
  

   {calyx, 
  periantliium), 
  är 
  en 
  för 
  lefvermossorna 
  egendomlig 
  

   bildning. 
  Förr 
  antog 
  man 
  — 
  och 
  mången 
  torde 
  ännu 
  dela 
  

   denna 
  uppfattning 
  — 
  att 
  svepet 
  finnes 
  till 
  före 
  pistillidierna 
  

  

  ') 
  Prof. 
  Lindberg 
  synes 
  emellertid 
  sednare 
  ha 
  frångått 
  sin 
  indelning, 
  att 
  

   döma 
  af 
  en 
  kortare 
  antydan 
  i 
  en 
  obetitlad 
  beskrifning 
  öfver 
  pericbsetiet 
  hos 
  

   Aneurae 
  i 
  Manip. 
  miisc. 
  II 
  (Not. 
  sällsk. 
  f. 
  et 
  fl. 
  fenn. 
  förh. 
  XIII, 
  pag. 
  372). 
  

  

  2) 
  Ehuru 
  honskärmarna 
  utvecklas 
  före 
  fruktsvepet, 
  vilja 
  vi 
  likväl 
  först 
  

   behandla 
  detta, 
  emedan 
  fruktsvepet 
  hos 
  den 
  fullt 
  utvecklade 
  blomman 
  när- 
  

   mast 
  omgifver 
  pistillidierna 
  och 
  med 
  dem 
  står 
  i 
  innerligare 
  biologiskt 
  sam- 
  

   band. 
  — 
  Derjämte 
  må 
  erinras, 
  att 
  vi 
  för 
  utrymmets 
  skull 
  hädanefter 
  vanl. 
  

   komma 
  att 
  använda 
  det 
  kortare 
  namnet 
  s?;e/^e 
  i 
  st. 
  f. 
  fi-uktsvepe, 
  ett 
  namn, 
  

   som 
  icke 
  bör 
  förvexlas 
  med 
  det 
  af 
  Hartman 
  använda, 
  som 
  är 
  liktydigt 
  med 
  

   skärmar 
  eller 
  hylleblad. 
  

  

  2 
  

  

  