﻿20 
  EKSTRAND, 
  BLOMMORNA 
  HOS 
  8KAND. 
  BLADIGA 
  LEFVERMOSSOR. 
  

  

  utvecklade 
  honblommor 
  ofta 
  anträffas, 
  utan 
  att 
  dock 
  något 
  

   svepe 
  uppstått 
  (fritt 
  citeradt 
  efter 
  Gottsche, 
  1. 
  c. 
  pag. 
  340 
  

   ff.). 
  Vi 
  frukta 
  dock, 
  att 
  det 
  förmenta 
  faktum 
  blott 
  är 
  en 
  

   konjektur, 
  stödd 
  på 
  den 
  oriktiga 
  meningen, 
  att 
  svepet 
  skulle 
  

   uppstå 
  först 
  efter 
  befruktningen. 
  Åtminstone 
  ha 
  vi 
  alltid 
  

   funnit 
  svepen 
  hos 
  denna 
  mossa 
  omgifva 
  de 
  utvecklade 
  pistil- 
  

   lidierna. 
  För 
  öfrigt 
  är 
  det 
  för 
  hepatikologer 
  väl 
  kändt, 
  att 
  

   de 
  sällan 
  fruktificerande 
  Lopliocolea 
  hidentata 
  och 
  Chandonan- 
  

   thus 
  setiformis 
  det 
  oaktadt 
  ofta 
  nog 
  anträffas 
  med 
  fullt 
  ut- 
  

   vecklade 
  svepen, 
  ehuru 
  pistillidierna 
  ej 
  blifvit 
  befruktade. 
  M 
  

  

  Vi 
  återgå 
  nu 
  till 
  våra 
  studier 
  öfver 
  svepet 
  i 
  dess 
  yngre 
  

   tillstånd. 
  Hos 
  de 
  mossor, 
  hvilkas 
  utvecklade 
  svepen 
  äro 
  

   tandade 
  eller 
  flikiga, 
  visar 
  sig 
  snart 
  den 
  öfre 
  randen 
  krenii- 
  

   lerad, 
  och 
  då 
  svepet 
  nått 
  pistillidiernas 
  höjd 
  eller 
  något 
  

   naera, 
  är 
  mynningen 
  med 
  sina 
  tänder 
  eller 
  flikar 
  i 
  det 
  när- 
  

   maste 
  färdig, 
  ja 
  vanligen 
  tydligare 
  än 
  hos 
  äldre 
  svepen, 
  der 
  - 
  

   den 
  ofta 
  på 
  ett 
  eller 
  annat 
  sätt 
  skadats 
  (jfr 
  Gottsche, 
  1. 
  c. 
  

  

  ■*■ 
  TT 
  . 
  

  

  pag. 
  347). 
  Aro 
  de 
  äldre 
  svepen 
  a 
  veckiga, 
  så 
  framträda 
  ofta 
  

   dessa 
  veck 
  tydligt 
  nog 
  redan 
  vid 
  den 
  tid, 
  då 
  svepet 
  hunnit 
  

   de 
  äldre 
  pistillidiernas 
  höjd. 
  Enligt 
  Gottsche 
  (1. 
  c.) 
  skola 
  

   vecken 
  hos 
  Jungermania 
  framträda 
  långt 
  sednare 
  — 
  detta 
  

   öfverensstämmer 
  dock 
  icke 
  med 
  våra 
  iakttagelser 
  på 
  flera 
  af 
  

   detta 
  slägtes 
  arter. 
  I 
  yngre 
  tillstånd 
  har 
  svepet 
  vanligen 
  en 
  

   skål- 
  eller 
  korglik 
  form, 
  men 
  snart 
  utväxer 
  det 
  genom 
  cell- 
  

   förökning 
  nedom 
  spetsen 
  mer 
  och 
  mer 
  hufvudsakligen 
  på 
  

   längden, 
  hvarigenom 
  det 
  hos 
  de 
  flesta 
  blir 
  äggrundt 
  eller 
  

   ovalt 
  samt 
  till 
  sist 
  öfvergår 
  till 
  cylindriskt, 
  aflångt 
  eller 
  spol- 
  

   formigt 
  m. 
  m. 
  Vanligen 
  utvidgas 
  äfven 
  samtidigt 
  svepets 
  

   spets 
  eller 
  mynning 
  mer 
  eller 
  mindre, 
  och 
  denna 
  utvidgning 
  

   är 
  hos 
  vissa 
  mossor 
  särdeles 
  stark, 
  såsom 
  hos 
  Plagiochila 
  och 
  

   Radula, 
  der 
  äfven 
  det 
  utvecklade 
  svepet 
  visar 
  sig 
  bredast 
  

   upptill. 
  Hos 
  några 
  andra 
  mossor 
  åter, 
  som 
  hafva 
  en 
  mycket 
  

   smal 
  emot 
  svepet 
  tvärt 
  afsatt 
  spets, 
  är 
  förhållandet 
  annor- 
  

   lunda, 
  såsom 
  hos 
  Jung. 
  lanceolata 
  och 
  Mälleri, 
  FruUania 
  dila- 
  

   tata 
  och 
  Lejeunea 
  cavifolia 
  m. 
  fl. 
  Undersöker 
  man 
  här 
  unga 
  

   svepen, 
  som 
  äro 
  kortare 
  än 
  pistillidierna, 
  visar 
  sig 
  deras 
  form 
  

   nästan 
  cylindrisk 
  eller 
  rörlik 
  — 
  detta 
  är 
  svepets 
  redan 
  färdig- 
  

   bildade 
  spets 
  — 
  , 
  men 
  snart 
  inträder 
  ned 
  emot 
  basen 
  en 
  liflig 
  

   cellförökning 
  icke 
  blott 
  på 
  längden, 
  utan 
  äfven 
  i 
  hög 
  grad 
  

   åt 
  sidorna, 
  hvarigenom 
  svepet 
  starkt 
  vidgas 
  ned 
  om 
  spetsen 
  

   och, 
  då 
  det 
  hunnit 
  pistillidiernas 
  höjd, 
  liknar 
  en 
  flaska 
  med 
  

  

  