﻿I 
  

  

  26 
  EKSTRAND, 
  BLOMMORNA 
  HOS 
  SKAND. 
  BLADIGA 
  LEFVERMOSSOR. 
  

  

  ett 
  stycke 
  nedan 
  för 
  svepets 
  och 
  öfversta 
  skärmens 
  skenbara 
  

   vidfästningspunkt, 
  nära 
  intill 
  andra 
  skärmparets 
  nivå. 
  Hvar- 
  

   ifrån 
  här 
  tomrummet 
  och 
  pistillidiernas 
  (skenbart) 
  förändrade 
  

   plats? 
  Intet 
  sporogonium 
  kan 
  förklara 
  detta, 
  enär 
  sådant 
  

   ännu 
  ej 
  blifvit 
  utveckladt. 
  Det 
  finnes 
  emellertid 
  ett 
  sätt 
  att 
  

   tyda 
  svårigheten, 
  som 
  redan 
  af 
  Nees 
  blifvit 
  användt 
  för 
  slägtet 
  

   Sarcosci/phus 
  (dit 
  ofvan 
  nämnda 
  Nardia 
  emarginata 
  hörer) 
  samt 
  

   af 
  Gottsche 
  och 
  Limpricht 
  i 
  någon 
  mån 
  för 
  Jung. 
  (N.^ 
  obovata 
  

   och 
  J. 
  (N.) 
  hyalina. 
  Hos 
  Nees 
  heter 
  det 
  nemligen: 
  Peri- 
  

   anthium 
  (vårt 
  svepe) 
  involucro 
  (de 
  bägarlikt 
  sammanväxta 
  

   skärmarna) 
  ad 
  apicem 
  fere 
  innatum 
  (Nees, 
  1. 
  c. 
  I, 
  pag. 
  122). 
  

   Enligt 
  denna 
  uppfattning 
  skulle 
  svepet 
  vara 
  till 
  större 
  delen 
  

   fastväxt 
  vid 
  samtliga 
  skärmarna 
  och 
  blott 
  sjelfva 
  spetsen^ 
  fri. 
  

   Detta 
  kan 
  dock 
  icke 
  vara 
  riktigt 
  — 
  hvilket 
  äfven 
  Gottsche 
  

   och 
  Limpricht 
  uppvisat 
  — 
  , 
  emedan 
  axelspetsens 
  ockrets 
  med 
  

   sina 
  flera 
  cellager 
  tydligen 
  vidtager 
  vid 
  2:dra 
  skärmparets 
  

   nivå 
  och 
  axeln 
  således 
  sträcker 
  sig 
  vida 
  upp 
  öfver 
  den 
  punkt, 
  

   der 
  Nees 
  tänkte 
  sig 
  sammanväxningens 
  början. 
  Deremot 
  

   synes 
  det 
  oss 
  vara 
  klart, 
  att 
  åtminstone 
  öfre 
  delen 
  af 
  det 
  

   dubbla 
  cellager, 
  som 
  ligger 
  mellan 
  2:dra 
  skärmparets 
  nivå 
  

   samt 
  l:sta 
  skärmparets 
  skenbara 
  vidfästningspunkt, 
  i 
  sjelfva 
  

   verket 
  tillhör 
  så 
  väl 
  svepet 
  som 
  öfversta 
  skärmparet, 
  hvilka 
  

   med 
  hvarandra 
  sammanväxt. 
  Så 
  antaga 
  äfven 
  sist 
  nämnda 
  

   förf. 
  förhållandet 
  vara 
  hos 
  Nardia 
  obovata 
  och 
  hyalina. 
  Svepets 
  

   och 
  de 
  öfversta 
  skärmarnes 
  bas 
  blefve 
  då 
  ej 
  den 
  skenbara, 
  

   utan 
  borde 
  sökas 
  något 
  längre 
  ned, 
  vid 
  den 
  punkt, 
  der 
  pistilli- 
  

   dierna 
  sitta 
  fastade 
  kort 
  efter 
  befruktningen. 
  Men 
  nu 
  för- 
  

   neka 
  dessa 
  förf. 
  en 
  sammanväxning 
  hos 
  de 
  öfriga 
  Nardia' 
  

   {Sarcoscyphics 
  + 
  Alicularia), 
  således 
  äfven 
  hos 
  N. 
  emarginata, 
  

   hvarjämte 
  de 
  förklara 
  hålans 
  uppkomst 
  och 
  pistillidiernas 
  än- 
  

   drade 
  läge 
  dermed, 
  att 
  sporogoniet 
  växer 
  ned 
  i 
  axelns 
  väfnad. 
  

   (Gottsche, 
  1. 
  c. 
  pag. 
  325 
  ff., 
  347 
  ff. 
  och 
  Limpr. 
  1. 
  c. 
  pag. 
  250 
  

   ff.) 
  Men 
  vi 
  ha 
  redan 
  uppvisat, 
  att 
  denna 
  tolkning 
  blott 
  kan 
  

   förklara 
  förhållandena 
  hos 
  den 
  äldre 
  blomman, 
  sedan 
  sporo- 
  

   goniet 
  utvecklats 
  och 
  vuxit 
  nedåt. 
  Emellertid 
  yttrar 
  Lim- 
  

   pricht 
  i 
  frågaom 
  SarcoscyjjJius, 
  att 
  någon 
  sammanväxning 
  mellan 
  

   kalkens 
  rygg 
  och 
  hyllebladen 
  (svepets 
  rygg 
  och 
  skärmarne) 
  

   ej 
  eger 
  rum, 
  h 
  varom 
  man 
  lätt 
  öfvertygar 
  sig 
  på 
  iDiga 
  $ 
  blom- 
  

   mor 
  (1. 
  c. 
  pag. 
  247). 
  Äfven 
  om 
  vi 
  nu 
  delade 
  denna 
  uppfatt- 
  

   ning, 
  så 
  hindrar 
  detta 
  emellertid 
  icke, 
  att 
  svepets 
  sidor 
  kunna 
  

   vara 
  med 
  de 
  öfversta 
  skärmarna 
  sammanväxta. 
  Men 
  en 
  sådan 
  

  

  I 
  

  

  É 
  

  

  