﻿28 
  EKSTRAND, 
  BLOMMORNA 
  HOS 
  SKAND, 
  BLADIGA 
  LEFVERMOSSOR. 
  

  

  hållande, 
  som 
  för 
  Gottsche 
  och 
  Limpr. 
  synes 
  varit 
  okändt. 
  

   Den 
  enda 
  förklaringen 
  af 
  denna 
  företeelse 
  är, 
  så 
  vidt 
  vi 
  förstå, 
  

   den 
  som 
  vi 
  här 
  ofvan 
  lemnat, 
  näml. 
  att 
  svepets 
  bas 
  på 
  i 
  fråga 
  

   varande 
  stadium 
  ej 
  är 
  den 
  skenbara, 
  utan 
  måste 
  sökas 
  längre 
  

   ned 
  vid 
  den 
  plats, 
  der 
  pistillidierna 
  samtidigt 
  sitta 
  fastade, 
  

   eller 
  med 
  andra 
  ord, 
  att 
  svepets 
  nedersta 
  del 
  ett 
  litet 
  stycke 
  

   sammanväxt 
  med 
  de 
  öfversta 
  skärmarna. 
  Pistillidierna 
  ha 
  så- 
  

   ledes 
  här 
  bibehållit 
  sin 
  ursprungliga 
  plats 
  (ej 
  nedflyttats) 
  vid 
  

   svepets 
  verkliga 
  bas. 
  (Längre 
  fram 
  deremot 
  blir 
  förhållandet 
  

   såsom 
  vi 
  förut 
  nämnt, 
  ett 
  annat, 
  i 
  det 
  att 
  sporogoniet 
  hos 
  de 
  

   äldre 
  blommorna 
  växer 
  nedåt, 
  till 
  följd 
  hvaraf 
  de 
  nu 
  på 
  mössan 
  

   fastade 
  pistillidierna 
  måste 
  sänkas 
  långt 
  ned 
  under 
  sin 
  ursprung- 
  

   liga 
  nivå.) 
  

  

  Det 
  finnes 
  emellertid 
  ett 
  annat 
  sätt 
  att 
  afgöra 
  frågan, 
  

   genom 
  att 
  flytta 
  undersökningen 
  in 
  på 
  nämnde 
  forskares 
  egen 
  

   mark. 
  Båda 
  antaga 
  de, 
  såsom 
  förut 
  nämnts, 
  att 
  samman- 
  

   växning 
  mellan 
  berörde 
  delar 
  verkligen 
  förefinnes 
  hos 
  Nar- 
  

   dia 
  obovata 
  och 
  liyalina. 
  Låtom 
  oss 
  derföre 
  jemföra 
  längdsnitt 
  

   af 
  unga 
  ^"bloramor 
  af 
  flera 
  åldrar 
  på 
  motsvarande 
  stadier 
  af 
  

   vår 
  N. 
  emarginata 
  och 
  deras 
  N. 
  obovata. 
  Dessa 
  snitt 
  skola 
  då 
  

   i 
  hufvudsak 
  visa 
  en 
  slående 
  likhet, 
  hvarom 
  en 
  hvar 
  lätt 
  kan 
  

   öfvertyga 
  sig, 
  som 
  vill 
  göra 
  om 
  försöket. 
  Sak 
  samma, 
  ora 
  

   snitten 
  göras 
  på 
  äldre 
  blommor 
  in 
  emot 
  fruktmognadens 
  sam- 
  

   ma 
  likhet 
  förefinnes 
  äfven 
  här. 
  Skilnaden 
  gäller 
  blott 
  ett 
  mer 
  

   eller 
  mindre. 
  Hvarför 
  då 
  ej 
  söka 
  samma 
  förklaringsgrund 
  för 
  

   samma 
  företeelser? 
  Möjligen 
  kan 
  orsaken 
  dertill, 
  att 
  nämnda 
  

   förf. 
  haft 
  en 
  annan 
  uppfattning 
  af 
  i 
  fråga 
  varande 
  mossor, 
  

   sökas 
  deruti, 
  att 
  sammanväxningen 
  hos 
  N. 
  obovata 
  snart 
  sagdt 
  

   påtvingar 
  sig 
  betraktaren, 
  enär 
  de 
  öfversta 
  skärmarna 
  mindre 
  

   omsluta 
  hvarandra 
  och 
  lemna 
  en 
  del 
  af 
  svepet 
  blottadt, 
  medan 
  

   deras 
  öfre 
  fria 
  del 
  är 
  starkt 
  tillbaka 
  böjd 
  och 
  lätt 
  visar 
  att 
  

   nedre 
  delen 
  växt 
  samman 
  med 
  svepet. 
  Deremot 
  omfatta 
  sam- 
  

   ma 
  skärmar 
  i 
  större 
  mån 
  hvarandra 
  hos 
  N. 
  emarginata 
  och 
  äro 
  

   upprätta, 
  hvarigenom 
  svepet 
  döljes 
  och 
  sammanväxningen 
  

   utifrån 
  ej 
  faller 
  så 
  lätt 
  i 
  ögonen. 
  Medgifvas 
  bör 
  äfven, 
  att 
  

   sammanväxningen 
  hos 
  sist 
  nämnda 
  mossa 
  ej 
  är 
  så 
  stor 
  som 
  

   hos 
  den 
  förra, 
  hvarjämte 
  vi 
  erinra, 
  att 
  den 
  hufvudsakligen 
  tillkom- 
  

   mer 
  blommans 
  ("perichsetiets") 
  sidor, 
  hvilket 
  för 
  öfrigt 
  är 
  fallet 
  

   äfven 
  med 
  A'^. 
  obovata 
  och 
  liyalina. 
  Uppgiften 
  hos 
  Dumortier: 
  

   "Colesula 
  urceolo 
  perichsetiali 
  dorso 
  connata" 
  är 
  således 
  — 
  från- 
  

   sedt 
  det 
  stora 
  misstag, 
  som 
  han 
  i 
  likhet 
  med 
  Nees 
  begick 
  — 
  

  

  