﻿32 
  EKSTRAND, 
  BLOMMOENA 
  HOS 
  SKAND 
  BLADIGA 
  LEFVERMOSSOR. 
  ! 
  

  

  så 
  väl 
  Limpricht 
  som 
  Lindberg 
  och 
  andra 
  mig 
  bekanta 
  förf. 
  

   €J 
  till 
  fullo 
  insett 
  den 
  stora 
  frändskapen 
  mellan 
  fruktgrenens 
  

   öfre 
  del 
  bos 
  Harpanthi 
  och 
  fruktsäcken 
  hos 
  Geocalyx 
  och 
  

   KanticB 
  visar 
  sig 
  för 
  öfrigt 
  äfven 
  deruti, 
  att 
  dessa 
  förf. 
  ej 
  stält 
  

   i 
  fråga 
  varande 
  mossor 
  närmast 
  intill 
  hvarandra, 
  utan 
  emellan 
  

   dem 
  infogat 
  Chilosci/phus, 
  hvilket 
  slägte 
  i 
  blomdelarnes 
  skap- 
  

   nad 
  och 
  utveckling 
  är 
  dem 
  väsentligen 
  olikt. 
  

  

  Hos 
  Harpanthi 
  förekommer 
  således 
  samma 
  egendomliga 
  

   typ 
  som 
  hos 
  Nardice. 
  Vi 
  ega 
  äfven 
  här 
  ett 
  ofullkomligt 
  ut- 
  

   veckladt 
  svepe 
  samt 
  ett 
  urhålkadt 
  axelorgan 
  eller 
  fruktsäck, 
  

   denne 
  sednare 
  vida 
  mer 
  utpräglad 
  än 
  hos 
  Nardim, 
  Deremot 
  

   skilja 
  sig 
  dessa 
  slägten 
  deruti, 
  att 
  då 
  hos 
  Nardioä 
  skärmai'na 
  

   starkt 
  utvecklas 
  på 
  svejDets 
  bekostnad, 
  träda 
  de 
  hos 
  Harpan- 
  

   thi 
  i 
  sin 
  ordning 
  tillbaka 
  för 
  fruktsäcken, 
  ja 
  rent 
  af 
  försvinna. 
  

   Genom 
  fruktsäckens 
  starka 
  utveckling 
  bilda 
  Harpanthi 
  en 
  tyd- 
  

   lig 
  öfvergång 
  till 
  de 
  s. 
  k. 
  hypogena 
  slägtena 
  

  

  Geocalyx 
  och 
  Kantia. 
  Hos 
  dessa 
  mossor 
  saknas 
  frukt- 
  

   svepe, 
  i 
  hvars 
  ställe 
  hongrenen 
  fått 
  en 
  egendomlig 
  utveckling. 
  

   Enär 
  Gottsche 
  i 
  sitt 
  utmärkta 
  verk 
  "IJber 
  die 
  Fructification 
  

   der 
  Jungermannice 
  geocalycece" 
  (1. 
  c. 
  vol. 
  XXI, 
  p. 
  H) 
  utför- 
  

   ligt 
  skildrat 
  dessa 
  hongrenar 
  jemte 
  deras 
  utveckling 
  hos 
  Kan- 
  

   tia 
  (Calypogeja) 
  Trichomanis, 
  välja 
  vi 
  i 
  dess 
  ställe 
  Geocalyx 
  

   graveolens, 
  hviiken 
  af 
  honom 
  blifvit 
  mindre 
  undersökt. 
  Före- 
  

   teelserna 
  äro 
  för 
  öfrigt 
  väsentligen 
  lika 
  hos 
  dem 
  båda, 
  hvar- 
  

   före 
  det, 
  som 
  nu 
  kommer 
  att 
  sägas 
  om 
  den 
  ena, 
  till 
  det 
  mesta 
  

   äfven 
  gäller 
  den 
  andra. 
  Differenserna 
  skola 
  sedan 
  omnämnas. 
  

  

  Befriar 
  man 
  försio-tifft 
  tufvornas 
  undre 
  sida 
  hos 
  en 
  i 
  Juni 
  

   månad 
  insamlad 
  Geocalyx 
  graveolens 
  från 
  jord, 
  gräsrötter 
  m. 
  m., 
  

   skall 
  man 
  ofta 
  nog 
  anträffa 
  små 
  aflånga 
  och 
  tjocka 
  ljust 
  fär- 
  

   gade 
  organ, 
  som 
  till 
  formen 
  visa 
  en 
  stor 
  likhet 
  med 
  små 
  

   myrägg 
  eller 
  mikroskopiska 
  gurkor, 
  samt 
  mot 
  stjelken 
  äro 
  

   nästan 
  vinkelrätt 
  stälda 
  och 
  med 
  den 
  förenade 
  genom 
  en 
  

   ytterst 
  kort 
  gren. 
  Lägger 
  man 
  nu 
  ett 
  stjelkstycke, 
  som 
  eger 
  

   dylika 
  organ, 
  med 
  ventralsidan 
  uppåt 
  under 
  mikroskopet, 
  iakt- 
  

   tager 
  man, 
  om 
  preparatet 
  är 
  rent, 
  vid 
  organets 
  öfre 
  (närmast 
  

   stjelken 
  och 
  från 
  ögat 
  belägna) 
  ända 
  några 
  små 
  blad, 
  af 
  hvilka 
  

   de 
  öfversta 
  äro 
  de 
  egentliga 
  honskärmarna. 
  Gör 
  man 
  nu 
  ett 
  

   längdsnitt 
  af 
  organet, 
  finner 
  man 
  detsamma 
  till 
  hela 
  sin 
  längd 
  

   urhålkadt 
  med 
  köttiga 
  väggar 
  af 
  flera 
  cellager 
  och 
  i 
  urhålk- 
  

   ningen 
  ett 
  sporogonium, 
  hvars 
  öfre 
  ända 
  prydes 
  af 
  mössan. 
  

   Sporogoniets 
  fot 
  befinner 
  sig 
  i 
  organets 
  nedre, 
  mot 
  åskådaren 
  

  

  