﻿38 
  EKSTRANJJ, 
  13L0MW0KXA 
  HOS 
  SKAND. 
  BJ.ADIOA 
  LEFVEiniOSSOtt. 
  

  

  former. 
  I 
  allmänhet 
  öfverensstämma 
  skärmarna 
  till 
  sin 
  grund- 
  

   form 
  med 
  stjelkbladen. 
  Aro 
  dessa 
  helbräddade, 
  blifva 
  skär- 
  

   marna 
  det 
  ock; 
  undantag 
  härifrån 
  bilda 
  endast 
  några 
  opistho- 
  

   gamer, 
  nämligen 
  Odontoschisma, 
  Adelantlius, 
  Chiloscyplius 
  ocli 
  

   Kantia 
  l^richomanis, 
  hos 
  hvilka 
  skärmarna 
  äro 
  mer 
  eller 
  mindre 
  

   inskurna. 
  Aro 
  stjelkbladen 
  delade, 
  blifva 
  skärmarna 
  det 
  äfvcn, 
  

   ehuru 
  vanligen 
  i 
  liöeTe 
  grad 
  än 
  de 
  förra. 
  Så 
  inträder 
  ofta, 
  

   att 
  i 
  spetsen 
  urnupna 
  eller 
  småflikiga 
  stjelkblad 
  förvandlas 
  till 
  

   djupt 
  flikade 
  skärmar, 
  ja, 
  det 
  händer 
  ej 
  sällan, 
  att 
  skärmarnas 
  

   flikar 
  blifva 
  flera 
  än 
  bladens 
  och 
  dertill 
  stundom 
  tandade, 
  

   äfven 
  då 
  stjelkbladens 
  flikar 
  äro 
  hela. 
  Såsom 
  exempel 
  kunna 
  

   nämnas 
  flera 
  mossor 
  ur 
  Jung. 
  ventricosas 
  grupp 
  samt 
  J. 
  minuta 
  

   och 
  saxicola. 
  Sällan 
  är 
  förhållandet 
  tvärt 
  om, 
  såsom 
  hos 
  Lejji- 
  

   dozia 
  rejjtans, 
  der 
  djupt 
  o 
  — 
  4-delade 
  stjelkblad 
  motsvaras 
  af 
  

   i 
  spetsen 
  2 
  — 
  4-tandade 
  skärmar. 
  Vid 
  skärmarnas 
  bildning 
  

   visar 
  sig 
  således 
  ofta 
  en 
  tendens 
  till 
  sönderdelning 
  af 
  bladets 
  

   skifva, 
  under 
  det 
  en 
  motsatt 
  tendens 
  vanligen 
  inträder 
  hos 
  

   fruktsvepet. 
  (Att 
  svepets 
  mynning 
  är 
  tandad 
  äfven 
  hos 
  de 
  

   arter, 
  som 
  ega 
  helbräddade 
  blad, 
  kan 
  knapt 
  anföras 
  såsom 
  bevis 
  

   för 
  motsatsen, 
  enär 
  tandningen 
  blott 
  rör 
  sjelfva 
  spetsen, 
  ej 
  

   någon 
  större 
  del 
  af 
  skifvan; 
  hvaremot 
  det 
  faktum, 
  att 
  de 
  djupa 
  

   flikarna 
  hos 
  många 
  lefvermossors 
  blad 
  ej 
  motsvaras 
  af 
  djupare 
  

   inskärningar 
  hos 
  svepet, 
  talar 
  för 
  riktigheten' 
  af 
  vår 
  sats. 
  Ja, 
  

   stundom 
  inträffar 
  det 
  t. 
  o. 
  m,, 
  att 
  mossor 
  med 
  djupt 
  flikade 
  

   blad 
  ega 
  helbräddade 
  svepen, 
  t. 
  ex. 
  Martinella 
  convexa 
  och 
  

   Jung. 
  ijolita.) 
  Bestå 
  stjelkbladen 
  af 
  två 
  olikstora 
  flikar, 
  såsom 
  

   hos 
  Martinellice, 
  Radidce 
  m. 
  fl., 
  så 
  sträfva 
  skärmarnas 
  flikar 
  att 
  

   blifva 
  likstora, 
  åtminstone 
  är 
  skilnaden 
  dem 
  emellan 
  mindre. 
  

   Hos 
  Åkrogamernas 
  grupp 
  (se 
  längre 
  fram!) 
  äro 
  skärmarna 
  van- 
  

   ligen 
  likstora 
  med 
  stjelkbladen 
  eller 
  föga 
  större; 
  hos 
  opistho- 
  

   gamerna 
  deremot, 
  der 
  honblommorna 
  oftast 
  sitta 
  på 
  egna, 
  

   vanligen 
  ventrala 
  grenar, 
  äro 
  grenbladen 
  vanligen 
  mycket 
  

   små, 
  men 
  skärmarna 
  märkbart 
  större. 
  I 
  synnerhet 
  är 
  detta 
  

   fallet 
  hos 
  CepJmlozice, 
  hvilka 
  i 
  likhet 
  med 
  de 
  flesta 
  hit 
  hörande 
  

   mossor 
  anses 
  ega 
  flera 
  par 
  skärmar. 
  Nedtill 
  äro 
  nämligen 
  hon- 
  

   grenarna 
  försedda 
  med 
  få, 
  små 
  och 
  glesare 
  sittande 
  blad, 
  men 
  

   i 
  blommans 
  närhet 
  tilltaga 
  de 
  hastigt 
  i 
  storlek 
  upp 
  åt 
  och 
  

   shita 
  sig 
  så 
  tätt 
  intill 
  de 
  egentliga 
  skärmarna, 
  att 
  de 
  tillsammans 
  

   med 
  dem 
  bilda 
  ett 
  slags 
  klubblik 
  blomform 
  på 
  ett 
  smalare 
  

   skaft. 
  Detta 
  är 
  äfven 
  fallet 
  med 
  några 
  få 
  akrogamer, 
  såsom 
  

   Anthelice, 
  Nardice, 
  Cesice. 
  

  

  