﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND. 
  6. 
  N:0 
  1. 
  45 
  

  

  alla) 
  Jungermania-2kXie,r, 
  hvarefter 
  såsom 
  exempel 
  anföras 
  J. 
  

   bicuspidata 
  och 
  crenulata 
  med 
  figg. 
  Härvid 
  må 
  erinras, 
  dels 
  

   att 
  ./. 
  bicuspidata 
  ocli 
  dess 
  samslägtingar 
  af 
  de 
  flesta 
  nyare 
  

   förf. 
  med 
  allt 
  skäl 
  anses 
  bilda 
  ett 
  från 
  Jungermania 
  vida 
  skildt 
  

   opisthogamt 
  slägte 
  Ceplialozia 
  (Trigonantlnis), 
  livarföre 
  detta 
  

   ex. 
  ej 
  kan 
  utgöra 
  ett 
  stöd 
  för 
  nämnda 
  förmodan; 
  dels 
  att 
  de 
  

   afbildade 
  endogena 
  grenknopparna 
  hos 
  J. 
  crenulata 
  troligen 
  

   äro 
  ganska 
  sällsynta 
  och 
  för 
  öfrigt 
  lika 
  väl 
  kunde 
  tillhöra 
  

   det 
  vegetativa 
  som 
  det 
  fruktifikativa 
  systemet 
  ; 
  vi 
  ha 
  åtmin- 
  

   stone 
  alltid 
  funnit 
  denna 
  mossa 
  vara 
  akrogam. 
  Onskligt 
  hade 
  

   varit, 
  om 
  flera 
  ex. 
  på 
  satsens 
  riktighet 
  anförts, 
  då 
  man 
  så- 
  

   lunda 
  kommit 
  i 
  tillfälle 
  att 
  undersöka 
  dem. 
  Emellertid 
  för- 
  

   tjenar 
  Leitgebs 
  uttalande 
  all 
  uppmärksamhet, 
  och 
  närmare 
  

   undersökningar 
  äro 
  på 
  detta 
  område 
  högiigen 
  af 
  nöden. 
  För 
  

   vår 
  del 
  ha 
  vi 
  en 
  och 
  annan 
  ffåno' 
  funnit 
  vegetativa 
  skott 
  af 
  

   endogen 
  natur 
  utgå 
  från 
  stjelkens 
  ventrala 
  sida 
  hos 
  de 
  akro- 
  

   gama 
  Jung. 
  bant7'gensis, 
  barbata 
  och 
  Plagiocliila 
  asp>lenioid.es, 
  

   samt 
  hos 
  de 
  två 
  sist 
  nämnda 
  äfven 
  likartade 
  hangrenar. 
  Ven- 
  

   trala 
  hangrenar 
  ha 
  af 
  Carrington 
  anträffats 
  hos 
  den 
  akrogama 
  

   Jung. 
  hyalina 
  (Carr. 
  Brit. 
  Hep. 
  pag. 
  37 
  — 
  citeradt 
  af 
  Lim- 
  

   pricht 
  1. 
  c. 
  pag. 
  435). 
  Ventrala 
  hongrenar 
  ha 
  vi 
  funnit 
  ett 
  

   par 
  gånger 
  hos 
  Nardia 
  compressa 
  och 
  hcematosticta, 
  äfvenledes 
  

   akrogamer. 
  Dessa 
  fall 
  torde 
  dock 
  böra 
  betraktas 
  såsom 
  un- 
  

   dantag, 
  enär 
  ändförgrening 
  hos 
  dem 
  synes 
  vara 
  det 
  normala 
  

   förgreningssättet. 
  Att 
  för 
  öfrigt 
  Leitgebs 
  yttrande 
  ej 
  bör 
  

   uppfattas 
  allt 
  för 
  exklusivt, 
  visa 
  hans 
  egna 
  ord 
  på 
  ett 
  annat 
  

   ställe 
  i 
  arbetet 
  (1. 
  c. 
  pag. 
  24). 
  Sedan 
  han 
  nämligen 
  förklarat, 
  

   att 
  han 
  hos 
  Jungermaniece 
  med 
  undersittande 
  blad 
  ej 
  lyckats 
  

   uppvisa 
  ändförgrening 
  i 
  dess 
  början, 
  enär 
  de 
  mera 
  sällan 
  

   förgrenas 
  och 
  man 
  derföre 
  ofta 
  misslyckas 
  i 
  att 
  här 
  uppspåra 
  

   grenämnen 
  på 
  deras 
  yngsta 
  stadium 
  (hvilket 
  nog 
  har 
  sin 
  

   riktighet 
  i 
  fråga 
  om 
  många 
  hit 
  hörande 
  mossor), 
  tillägger 
  

   han: 
  "dock 
  gjorde 
  jag 
  iakttagelser, 
  på 
  grund 
  hvaraf 
  jag 
  anser 
  

   mig 
  berättigad 
  uttala, 
  att 
  denna 
  form 
  af 
  ändförgrening 
  — 
  — 
  - 
  

   anträffas 
  hos 
  slägtet 
  Jungermania 
  och 
  de 
  närmast 
  beslägtade", 
  

   hvarefter 
  anföres 
  såsom 
  ex. 
  Jung. 
  {^Blepharostoma') 
  tricliophylla. 
  

   — 
  För 
  vår 
  del 
  vilja 
  vi 
  tillägga, 
  att 
  vi 
  funnit 
  de 
  utvecklade 
  

   biaxlarna 
  hos 
  många 
  hit 
  hörande 
  mossor 
  (t. 
  ex. 
  Blepharozia, 
  

   Mylioi, 
  Anthelia^, 
  Nardicé) 
  utgå 
  på 
  samma 
  sätt 
  som 
  hos 
  den 
  

   af 
  Leitgeb 
  undersökta 
  Fridlania 
  ddatata, 
  nämligen 
  från 
  stjel- 
  

   ken 
  dorsalsida 
  och 
  ur 
  bladvecken, 
  hvaraf 
  torde 
  framgå, 
  att 
  

  

  