﻿4() 
  IlKSTRAND, 
  blommorna 
  hos 
  SKAND. 
  15LAD1GA 
  LEFVEUMOSSOR. 
  

  

  dessa 
  biaxlar 
  in-sprungligen 
  uppstått 
  genom 
  knoppar 
  i 
  stjcl- 
  

   kens 
  spets, 
  och 
  således 
  ej 
  äro 
  af 
  cndogen 
  natur. 
  Ett 
  i 
  ögo- 
  

   nen 
  fallande 
  prof 
  på 
  ändförgrening 
  hos 
  akrogamerna 
  är 
  dess- 
  

   utom 
  den 
  hos 
  Junaermania 
  och 
  andra 
  akroffama 
  släcften 
  ci 
  

   sällan 
  förekommande 
  dikotomien 
  i 
  stjelkens 
  spets, 
  hvilket 
  

   förgreningssätt, 
  såsom 
  förut 
  antydts, 
  ej 
  torde 
  blifvit 
  af 
  Lcit- 
  

   geb 
  uppmärksammadt. 
  

  

  Emellertid 
  framgår 
  så 
  väl 
  af 
  Leitgebs 
  först 
  nämnda 
  ytt- 
  

   rande 
  som 
  af 
  de 
  rön 
  vi 
  gjort, 
  att 
  grenbildning 
  ned 
  om 
  axel- 
  

   spetsen 
  åtminstone 
  en 
  och 
  annan 
  gång 
  förekommer 
  hos 
  vissa 
  

   akrogaraer. 
  Vi 
  ta 
  oss 
  derför 
  friheten 
  anmoda 
  lefvermoss- 
  

   kännare 
  att 
  noga 
  iakttaga 
  och 
  anteckna 
  de 
  fynd, 
  som 
  i 
  detta 
  

   hänseende 
  kunna 
  göras 
  hos 
  akrogamerna. 
  

  

  o) 
  Hos 
  Lejeunece 
  förekommer 
  enligt 
  Leitgeb 
  en 
  egen- 
  

   domlig 
  form 
  af 
  ändförgrening. 
  Undersöker 
  man 
  en 
  stjelk, 
  

   finner 
  man 
  här 
  och 
  der 
  ned 
  om 
  spetsen 
  mycket 
  små 
  out- 
  

   vecklade 
  knoppar, 
  hvaraf 
  man 
  lätt 
  kunde 
  förledas 
  till 
  tron, 
  

   att 
  dessa 
  anlagts 
  endogent 
  ned 
  om 
  axelns 
  spets. 
  För 
  den 
  

   endogena 
  uppkomsten 
  talar 
  särskildt 
  den 
  omständigheten, 
  att 
  

   de 
  små 
  kopparna 
  vid 
  första 
  anblicken 
  synas 
  beklädda 
  af 
  en 
  

   svulstlik 
  upphöjning, 
  lik 
  den 
  som 
  bildas 
  af 
  öfverhuden 
  öfver 
  

   det 
  endogena 
  grenämnet 
  hos 
  opisthogamerna. 
  Men 
  under- 
  

   söker 
  man 
  knoppen 
  närmare, 
  skall 
  man 
  finna, 
  att 
  nämnda 
  

   hölje 
  här 
  bildas 
  af 
  knoppens 
  yttre, 
  tätt 
  sammanslutande 
  blad. 
  

   Någon 
  ring 
  eller 
  slida 
  kan 
  ej 
  heller 
  upptäckas 
  på 
  mera 
  ut- 
  

   vecklade 
  grenar. 
  Verkliga 
  förhållandet 
  är 
  följande. 
  Knop- 
  

   parna 
  ha 
  anlagts 
  i 
  sjelfva 
  vegetationspunkten 
  ned 
  om 
  topp- 
  

   cellen, 
  men 
  sedan 
  till 
  en 
  tid 
  hämmats 
  i 
  sin 
  utveckling, 
  och 
  

   äro 
  s. 
  k. 
  livilande 
  knopjjar, 
  i 
  viss 
  mån 
  analoga 
  med 
  de 
  förut 
  

   omnämnda 
  reservcellerna 
  hos 
  opisthogamerna 
  samt 
  med 
  höst- 
  

   grenknopparna 
  hos 
  Eqiiisetacea' 
  (se 
  Hofmeister 
  1. 
  c. 
  pag. 
  94). 
  

   Dessa 
  knoppar 
  komma 
  först 
  efter 
  någon 
  tids 
  förlopp 
  till 
  ut- 
  

   veckling, 
  då 
  redan 
  den 
  axel, 
  från 
  hvars 
  spets 
  de 
  utgått, 
  till- 
  

   växt 
  i 
  längd 
  och 
  derunder 
  hunnit 
  alstra 
  nya 
  hvilande 
  knoppar 
  

   i 
  spetsen, 
  hvilka 
  i 
  sin 
  ordning 
  genom 
  axelns 
  fortsatta 
  för- 
  

   längning 
  komma 
  att 
  sitta 
  fastade 
  ned 
  om 
  dennes 
  spets. 
  Le- 
  

   jeunece 
  äro 
  således 
  lefvermossor 
  med 
  verklig, 
  ehuru 
  hämmad, 
  

   ändförgrening 
  (efter 
  Leitg. 
  1. 
  c. 
  pag. 
  26 
  fF. 
  samt 
  egna 
  iakt- 
  

   tagelser). 
  

  

  Dylika 
  hvilande 
  knoppar 
  torde 
  äfven 
  finnas 
  hos 
  flera 
  

   andra 
  lefvermossor. 
  Vi 
  tro 
  oss 
  åtminstone 
  ha 
  sett 
  sådana 
  

  

  