﻿52 
  EKSTRAND, 
  BLOMMORNA 
  HOS 
  SKAND. 
  BLADIGA 
  LEFVERMOSSOR. 
  

  

  väl 
  på 
  dylika 
  grenar 
  som 
  i 
  stjelkens 
  eller 
  toppstälda 
  biaxlars 
  

   spets. 
  — 
  Dessa 
  kännetecken 
  äro 
  i 
  de 
  flesta 
  fall 
  tillräckliga; 
  

   en 
  mera 
  tillfredsställande 
  karakteristik, 
  hemtad 
  från 
  iitveck- 
  

   lingshistorien, 
  ha 
  vi 
  sökt 
  lemna 
  här 
  ofvan. 
  

  

  B. 
  Hanblomman. 
  

  

  Hanblomman 
  anlägges 
  i 
  spetsen 
  af 
  en 
  hufvud- 
  eller 
  bi- 
  

   axel 
  från 
  dess 
  sidosegmenter 
  af 
  andra 
  eller 
  tredje 
  omloppet 
  

   (enl. 
  Leitgeb, 
  1. 
  c. 
  pag. 
  41), 
  hvadan 
  alltså 
  toppcellen 
  ej 
  del- 
  

   tager 
  i 
  hennes 
  bildning. 
  Till 
  följd 
  häraf 
  fortfar 
  axeln 
  nor- 
  

   malt 
  att 
  omedelbart 
  förlängas, 
  i 
  motsats 
  till 
  förhållandet 
  vid 
  

   honblommans 
  bildning. 
  

  

  I 
  sitt 
  yngre 
  tillstånd 
  utgöres 
  hanblomman 
  af 
  ett 
  eller 
  

   flera 
  antheridier 
  inom 
  vinkeln 
  af 
  ett 
  outveckladt 
  blad, 
  hvilket 
  

   först 
  sednare 
  når 
  sin 
  fulla 
  utbildning 
  och 
  då 
  bildar 
  den 
  s. 
  k. 
  

   hanskärmen, 
  som 
  skyddande 
  omsluter 
  dem. 
  Mycket 
  sällan 
  

   förblifva 
  antheridierna 
  nakna 
  under 
  hela 
  sin 
  tillvaro, 
  i 
  det 
  

   ingen 
  egentlig 
  skärm 
  då 
  utbildas, 
  såsom 
  hos 
  Jung. 
  Hornschu- 
  

   cliiana 
  (Se 
  Bot. 
  Not. 
  1879, 
  N:o 
  2, 
  pag. 
  36 
  fl".). 
  Ej 
  sällan 
  till- 
  

   komma 
  s. 
  k. 
  parafyser 
  eller 
  bladlika 
  bihang, 
  som 
  flera 
  eller 
  

   färre 
  sitta 
  tillsammans 
  med 
  antheridierna. 
  Vi 
  vilja 
  nu 
  be- 
  

   handla 
  dessa 
  delar 
  hvar 
  för 
  sig. 
  

  

  1. 
  Åntlieridiet. 
  

  

  Antheridiet 
  består 
  af 
  en 
  öfre, 
  oval 
  eller 
  rundad 
  ihålig 
  

   del, 
  »klotet», 
  samt 
  en 
  nedre 
  smal 
  och 
  långsträckt 
  del 
  eller 
  

   »skaftet». 
  Klotets 
  omhölje 
  bildas 
  af 
  ett 
  cellulärt 
  hylle 
  och 
  

   innesluter 
  vid 
  mognaden 
  en 
  stor 
  mängd 
  sädesdjvir, 
  anthero- 
  

   zoider 
  eller 
  spermatozoer. 
  

  

  Antheridierna 
  anläggas, 
  som 
  nyss 
  nämndes, 
  från 
  axel- 
  

   spetsens 
  sidosegment. 
  Förloppet 
  härvid 
  tillgår 
  enligt 
  Leitgeb 
  

   på 
  följande 
  sätt: 
  Från 
  den 
  dorsala 
  hälften 
  af 
  nämnda 
  segment 
  

   och 
  vid 
  basen 
  af 
  det 
  sig 
  utvecklande 
  bladet 
  utväxa 
  en 
  eller 
  

   flera 
  celler 
  till 
  nästan 
  klotrunda 
  papiller. 
  Dessa 
  afsnöras 
  

   medelst 
  en 
  skiljevägg 
  från 
  modercellen 
  och 
  delas 
  sedan 
  ge- 
  

   nom 
  en 
  tvär 
  skiljevägg 
  i 
  tvänne 
  dflar, 
  af 
  hvilka 
  den 
  nedre 
  

   utgör 
  början 
  till 
  skaftet, 
  den 
  öfre 
  till 
  klotet. 
  Genom 
  för- 
  

  

  I 
  

  

  