﻿54 
  EKSTRAND, 
  BLOMMORNA 
  HOS 
  SKAND. 
  BLADIGA 
  LEFVERMOSSOR. 
  

  

  en 
  cellrad 
  och 
  att 
  i 
  regeln 
  två 
  äro 
  för 
  handen 
  (1. 
  c. 
  pag. 
  42), 
  

   enär 
  en-cellradiga 
  skaft 
  förekomma 
  hos 
  ett 
  ganska 
  stort 
  antal 
  

   lefvermossor. 
  Tydligen 
  har 
  Leitgeb 
  undersökt 
  blott 
  ett 
  ringa 
  

   antal 
  arter, 
  hvilket 
  äfven 
  framgår 
  af 
  vissa 
  andra 
  uppgifter 
  i 
  

   hans 
  för 
  öfrigt 
  förträffliga 
  arbete. 
  Skaftens 
  längd 
  är 
  ganska 
  

   olika. 
  Hos 
  vissa 
  mossor 
  äro 
  de 
  kortare 
  än 
  klotet, 
  såsom 
  hos 
  

   Kantia 
  Trichomanis, 
  der 
  de 
  utgöras 
  af 
  endast 
  4 
  eller 
  5 
  öfver 
  

   hvarandra 
  ställda 
  celler; 
  hos 
  ett 
  stort 
  antal 
  äro 
  de 
  ungefär 
  

   af 
  klotets 
  längd 
  ; 
  hos 
  många 
  äro 
  de 
  något 
  längre, 
  än 
  detta. 
  

   Stundom 
  äro 
  de 
  mycket 
  längre, 
  såsom 
  hos 
  Frullania 
  dilatata 
  

   och 
  i 
  synnerhet 
  hos 
  Nardia 
  revoluta, 
  hos 
  hvilken 
  vi 
  funnit 
  

   vissa 
  skaft 
  tre 
  gånger 
  längre 
  än 
  klotet, 
  samt 
  mycket 
  smala 
  

   och 
  sammansatta 
  af 
  omkring 
  40 
  celler 
  i 
  en 
  rad. 
  Vanligen 
  

   äro 
  skaften 
  raka, 
  men 
  ej 
  sällan 
  mer 
  eller 
  mindre 
  krökta, 
  så- 
  

   hos 
  Nardia 
  revoL, 
  Plagiocliila 
  och 
  Mylioe 
  m. 
  fl. 
  

  

  Antheridieklotet 
  utgöres 
  vid 
  mognaden 
  af 
  étt 
  cellulärt, 
  till 
  

   formen 
  ovalt, 
  rundadt 
  eller 
  klotrundt 
  omhölje 
  samt 
  innanför 
  

   detta 
  hölje 
  den 
  s. 
  k. 
  fovilla 
  eller 
  sädesmassan. 
  Före 
  mognaden 
  

   utgöres 
  klotets 
  innehåll, 
  enligt 
  Hofmeister, 
  af 
  en 
  stor 
  mängd 
  

   små 
  slemförande 
  celler, 
  i 
  hvilka 
  utbildas 
  små 
  bläsor, 
  som 
  hvar 
  

   och 
  en 
  omsluter 
  en 
  antherozoid. 
  Vid 
  mognaden 
  brister 
  klotet 
  

   i 
  toppen, 
  hvarefter 
  autherozoiderna 
  lösgöra 
  sig 
  från 
  blåsorna 
  

   och 
  röra 
  sig 
  under 
  beständig 
  vridning 
  om 
  spiralens 
  axel 
  om- 
  

   kring 
  i 
  vattnet 
  (1. 
  c. 
  pag. 
  35). 
  Enligt 
  Sachs 
  äro 
  autherozoi- 
  

   derna 
  i 
  främre 
  ändan 
  försedda 
  med 
  två 
  långa 
  cilier 
  (Lehrb. 
  

   d. 
  Bot. 
  III 
  Aufl. 
  pag. 
  300). 
  

  

  Vi 
  ha 
  flera 
  gånger 
  undersökt, 
  som 
  det 
  tycktes, 
  mogna 
  

   antheridier, 
  i 
  hopp 
  att 
  finna 
  fullt 
  utvecklade 
  antherozoider, 
  

   men 
  blott 
  en 
  gång 
  lyckats 
  att 
  klart 
  och 
  tydligt 
  iakttaga 
  dem. 
  

   Denna 
  erfarenhet 
  öfverensstämmer 
  nära 
  med 
  Gottsches, 
  som 
  

   försäkrar 
  sig 
  många 
  gånger 
  förgäfves 
  ha 
  eftersökt 
  dem, 
  äfven 
  

   då 
  han 
  väntade 
  sig 
  det 
  bästa 
  resultat. 
  (1. 
  c. 
  pag. 
  304). 
  

  

  Den 
  lefvermossa, 
  hos 
  hvilken 
  vi 
  gjorde 
  det 
  högst 
  kär- 
  

   komna 
  fyndet, 
  var 
  Nardia 
  scalaris, 
  hvilken 
  äfven 
  af 
  Gottsche 
  

   blifvit 
  för 
  detta 
  ändamål 
  undersökt. 
  Tyvärr 
  blef 
  vårt 
  studium 
  

   afbrutet, 
  hvarföre 
  vi 
  ej 
  medhunno 
  att 
  genast 
  anteckna 
  våra 
  

   iaktagelser, 
  och 
  då 
  vi 
  sedan 
  förnyade 
  undersökningen, 
  vardt 
  

   denna 
  utan 
  resultat, 
  liksom 
  flera, 
  hvilka 
  sedan 
  anstalts 
  på 
  

   andra 
  lefvermossor. 
  Vi 
  måste 
  derföre 
  inskränka 
  oss 
  att 
  ur 
  

   minnet 
  återgifva 
  livad 
  vi 
  med 
  visshet 
  erinra 
  oss 
  ha 
  sett. 
  

  

  